УХВАЛА

02 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 742/434/22
провадження № 51- 4057 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року щодо неї,
установив:
У касаційній скарзі засуджена просить перевірити судові рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної норми.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому особа, яка подає касаційну скаргу, посилаючись на незаконність судових рішень повинна вказати на конкретні порушення закону, які відповідно 
до ст. 438 КПК є підставами для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Відповідно до положень ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального законута неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальністьі закрити кримінальне провадження на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.
Серед іншого, також вказує на недопустимість та неналежність ряду доказів у справі, при цьому не конкретизує, які саме докази вона вважає неналежними та не обґрунтовує у чому саме полягає їх недопустимість або неналежність, з огляду на положення статей 85-87, 94 КПК, і не наводить обґрунтувань, яким чином посилання судами у своїх рішеннях на такі докази (у разі їх наявності) вплинуло чи могло вплинути на законність та обґрунтованість судових рішень, з огляду на приписи ст. 412 КПК. 
При цьому, Суд звертає увагу засудженої на те, що суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання щодо достовірності доказів. 
Окрім того, засуджена в касаційній скарзі зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив усіх доводів її апеляційної скарги, однак не конкретизує, які саме доводи її скарги залишилися поза увагою цього суду, а відтак й не наводить належного обґрунтування незаконності рішення апеляційного суду з огляду на положення статей 404, 405, 419 КПК.
Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, 
яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, мають бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
При цьому Суд роз`яснює засудженій, що для складання та подання касаційної скарги вона може скористатись правничою допомогою, а у разі недостатності коштів може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року залишити без руху і надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити останній, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде їй повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                   ОСОБА_3