Справа №579/2354/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Придатко В. М.	
Номер провадження 33/816/590/24 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/2354/23 за апеляційною скаргою захисника СОЧКА В. І. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2024, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник СОЧКА В. І. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, оскільки згідно ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» правопорушення вчинене ОСОБА_2 під час проходження військової служби, тому його дії підлягають кваліфікації за відповідною статтею, передбаченою главою 13-Б КУпАП, а працівники поліції не уповноважені у даному випадку на складення протоколу за вчинення військових правопорушень. Крім того, ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки не був присутній при ухваленні суддею рішення, копію постанови отримав 16.02.2024, а апеляційну скаргу було подано 22.02.2024.
Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_2 10.11.2023 о 09 год. 45 хв. автодорогою М-02 167 км в м. Кролевець керував т/з Mercedes, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР.
Будучи належним чином повідомленими про час, день і місце апеляційного розгляду, учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення у судове засідання не з`явились, від захисника Сочки В. І. надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_2 , тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без їх участі, що не суперечить вимогам ст. 268, 294 КУпАП.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду, рівень якого має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк; заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування; це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).
Враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції свого рішення, копію постанови останній отримав 16.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 22), а апеляційну скаргу було подано 22.02.2024, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283306 від 10.11.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: 
- роздруківкою результатів тестування «Alkotest 6820», згідно якого показники алкоголю у водія ОСОБА_2 10.11.2023 становили 1,77 проміле, який підписаний останнім без зауважень (а. с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу, результат якого – 1,77 проміле і з яким ОСОБА_2 погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі цього акту (а. с. 6);
- відеозаписами подій з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини зупинки т/з, встановлення особи водія ОСОБА_2 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки т/з, результат 1,77 проміле, з яким останній погодився, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, а також обставини складення матеріалів справи, ознайомлення з ними ОСОБА_2 (а. с. 8). 
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції.
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з із відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем і знаходився під час виконання обов`язків військової служби, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, так як у справі відсутні докази того, що у момент зупинки поліцейськими т/з під керуванням водія ОСОБА_2 останній знаходився під час виконання обов`язків військової служби. При цьому водій ОСОБА_2 перебував у цивільному одязі і не повідомляв поліцейським про виконання будь-яких завдань по служби.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, зокрема водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння в будь-якому випадку, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02). При цьому відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити захиснику СОЧЦІ В. І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2024.
Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 06.02.2024 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника СОЧКА В. І.  на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов