КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                                                                                    
Апеляційне провадження:                                                                 Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/15492/2024  
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                  Справа № 754/10299/24
 
25 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді      - Кулікової С.В.
суддів                           - Музичко С.Г. 
                                      -  Болотова Є.В.
при секретарі               -  Кіпрік Х.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Хайнацького Є.С., у цивільній справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,-
 
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до суду із заявою, в якій просить зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - заінтересована особа-2, АТ КБ «ПриватБанк») розкрити банківську таємницю за рахунками:
- р/р НОМЕР_1 , код валюти 980 - українська гривня, який належить платнику податків ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-1, ОСОБА_1 ), за період із 01 січня 2017 року до 27 вересня 2019 року у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів;
- р/р № НОМЕР_2 , код валюти 980 - українська гривня, який належить платнику податків ОСОБА_1 , за період із 01 січня 2017 року до 09 серпня 2018 року у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування тощо.
Заявник зазначає, що підставою для звернення із відповідною заявою до суду є встановлення господарюючих суб`єктів, тобто фактичних кредиторів та дебіторів, які здійснювали фінансово-господарські взаємовідносини з платником податку, і, що має істотне значення, для встановлення фактичного обігу грошових коштів, а також з метою перевірки щодо своєчасності та повноти сплати податків, зборів до бюджетів та державних цільових фондів.
Отримання вказаної інформації винятково дає змогу своєчасно виявляти суб`єктів та об`єктів оподаткування, своєчасне, достовірне і повне нарахування і сплати податків, перешкоджає неналежному та несвоєчасному забезпеченню визначення в установлених Податковим кодексом України, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, можливість застосування і своєчасне стягнення сум, передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; (підпункт 191.1.34, пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України), своєчасне вжиття заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму (підпункт 191.1.35 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України).
Вказує, що на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 -VI (зі змінами), пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов`язкове державне страхування» від 08 липня 2010 № 2464- VI (зі змінами та доповненнями) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за періоди з 01 січня 2017 року до 01 січня 2018 та з 27 вересня 2021 року до 24 листопада 2021 року.
Згідно ІКС «Податковий блок» встановлено, що платник податків ОСОБА_1 мав розрахункові рахунки, які відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: НОМЕР_1 , код валюти 980 - українська гривня, за період із 01 січня 2017року до 27 вересня 2019 та № НОМЕР_2, код валюти 980 - українська гривня, за період з 01 січня 2017 року до 09 серпня 2018 року.
ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.3 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України надіслано запити до АТ КБ «ПриватБанк» від 15 лютого 2024 року № 11298/6/26-15-24-02-07-05, №10899/6/26-15-24-02-07-05з проханням надати інформацію про обсяги та обіг коштів в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування по зазначеним рахункам, які відкриті в цій банківській установі.
Однак, АТ КБ «ПриватБанк» у своїх листах від 22 лютого 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240222/36069 та від 27 лютого 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240222/36075 повідомило, що запитувана інформація є банківською таємницею та не може бути надана.
З метою недопущення втрат бюджету в умовах дії воєнного стану та для забезпечення дієвого контролю за діяльністю платників податків, декларування ними фактично отриманих доходів, сплати належних податків, необхідним є розкриття банківської таємниці щодо руху коштів на рахунках платника податків ОСОБА_1 у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування тощо, у зв`язку з чим ГУ ДПС у м. Києві просило заяву задовольнити.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що посилання суду першої інстанції на відсутність належного оформлення відповідної позапланової перевірки є недоречним та необгрунтованим, оскільки її здійснено на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1, ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами), п. 2 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов'язкове державне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (зі змінами та доповненнями).
Вказувала, що відсутність рішення керівника відповідного органу державної податкової служби про проведення документальної планової або позапланової, виїзної або невиїзної перевірки платника податку не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви (за винятком випадків, коли за обставинами справи це є необхідним і є підставою заяви), оскільки ці документи, як докази у справі, оцінюються судом за правилами ст. 212 ЦПК України поряд з іншими наданими суду доказами.
В судовому засіданні представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - Гаврилюк Я.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що платник податків ОСОБА_1 мав розрахункові рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: НОМЕР_1 , код валюти 980 - українська гривня, за період із 01 січня 2017 року до 27 вересня 2019 та № НОМЕР_2, код валюти 980 - українська гривня, за період з 01 січня 2017 року до 09 серпня 2018 року.
Відповідно до копії акта Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за періоди з 01 січня 2017 року до 01 січня 2018 та з 27 вересня 2021 року до 24 листопада 2021 року, який не містить дати та номеру, а також підпису особи, відносно якої проводилась перевірка, встановлено порушення платником податків ОСОБА_1 , зокрема, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДГІС у м. Києві; занижено податкові зобов`язання податку на доходи фізичних осіб за період 01 січня 2017 року до 31 січня 2018 року; занижено податкові зобов`язання по військовому збору, що підлягає сплаті до бюджету за період із 01 січня 2017 року до 31 січня 2018 року; не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період із 01 січня 2017 року до 31 січня 2018 року; занижено податкові зобов`язання по податку на додану вартість за січень 2018 року на загальну суму 385 857,00 грн; не надано посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
На підставі підпункту 20.1.3 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, 15 лютого 2024 року ГУ ДПС у м. Києві направило запити № № 11298/6/26-15-24-02-07-05 та 10899/6/26-15-24-02-07-05 до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати інформацію про обсяги та обіг коштів в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування по зазначеним рахункам, які відкриті в цій банківській установі.
У листах від 22 лютого 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240222/36069 та від 27 лютого 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240222/36075 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що запитувана інформація є банківською таємницею та не може бути надана.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є необгрунтованою: відсутня у заяві ГУ ДПС у м. Києві інформації про наказ про призначення документальної позапланової перевірки (в т. ч. підтвердження надсилання копії наказу поштою або вручення особисто платнику податків), відсутня інформації про порушення платником податків ОСОБА_1 податкового законодавства, (тобто, які саме права та інтереси порушені та в чому саме полягає порушення, з посиланням на норми права) та відсутність у справі підтвердження того, що заявником здійснено всі заходи/процедури досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю.
Колегія суддів погодилася з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.
Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.
Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.
Відповідно до вимог пунктів 20.1.4., 20.1.5. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У пункті 73.3 статті 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За змістом статті 348 ЦПК України у заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або зазначенням прав та інтересів, які порушено.
Згідно з частиною другою статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня
2021 року у справі № 646/3518/19 (провадження № 61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 761/21850/19 (провадження № 61-8131св21) та від 08 грудня 2021 року у справі № 686/4972/21 (провадження № 61-10767св21), від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження № 61-1578св23), від 13 червня 2023 року у справі № 752/18344/21 (провадження № 61-12155св22), від 24 квітня 2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185св 22), що спростовує доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.
Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 отримав копію наказу про проведення позапланової документальної перевірки за податковим місцем знаходження.
Колегія суддів вважає, що заявник, як контролюючий орган, не довів існування обставин, за яких перевірка була неможливою або існувала інша об`єктивна потреба у розкритті інформації, яка містить банківську таємницю, відносно ФОП ОСОБА_1 . Крім того, встановлено, що позапланова невиїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - ФОП ОСОБА_1 була проведена, про що складено акт.
Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 квітня
2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185св 22).
Відтак, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в межах вимог, на підставі наявних у справі доказах, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись  ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві -  залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Головуючий:                                     Судді: