Справа № 455/1128/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В. 
Провадження № 33/811/1311/24                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю ОСОБА_1 та захисника адвоката Дахновського В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови, 06.05.2024 о 02 год 17 хв у с.Шумина по вул.Центральній Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване рішення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. 
Звертає увагу на те, поліцейські не пред`явили будь-яких доказів порушення ПДР, в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом та перебування автомобіля в русі і як наявність доказів того, чи працівники поліції зупиняли автомобіль у встановленому законом порядку.
Зауважує, що працівники поліції у належний спосіб не пропонували проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та з урахуванням того, що вимоги поліцейських були озвучені на власному подвір`ї рідного брата де фактично проживає ОСОБА_1 , на території приватного домоволодіння, то розцінює такі вимоги поліцейських як «незаконні та неправомірні».
Зазначає, що не було запропоновано скористатись правовою допомогою адвоката.
Крім цього, із відеозаписів події, вбачається, що працівники поліції не складали протокол у присутності ОСОБА_1 , не ознайомлювали з його змістом та не роз`яснювали будь-яких прав та наслідків від ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Дахновського В.Т. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №667753 від 06.05.2024; рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Капець П. від 06.05.2024; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП СРР «Старосамбірська ЦРЛ» від 06.05.2024; оглянутим в судовому засіданні відеозаписом.
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, ОСОБА_1 керував автомобілем, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, на ньому зафіксовано рух автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та після зупинки транспортного засобу з місця водія вийшов саме ОСОБА_1 .
Також, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом.
За таких обставин, факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі.
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апелянта про те, що поліцейські не пред`явили будь-яких доказів порушення ПДР, є необґрунтованими, оскільки відповідно рапорту інспектора поліції, водія ОСОБА_1 було зупинено саме під час дії комендантської години.
Апеляційний суд наголошує, що в Україні введено режим воєнного стану, який передбачає обмеження прав громадян, зокрема щодо вільного пересування, діє комендантська година і відповідно працівники правоохоронних органів мають забезпечувати громадський порядок, особливо в комендантську годину.
Якщо людина в заборонений час – протягом комендантської години – перебуває на вулиці, то комендантський патруль має право її затримати, перевірити в неї наявність документів, які б давали право на перебування на вулиці, чи підтвердити обставину про відсутність таких документів у даної особи, а також встановити причину порушення комендантської години.
Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про недопустимість доказів по справі в наслідок того, що працівники поліції перебували на території приватного домоволодіння, без дозволу не є слушним, оскільки такий факт не впливає на законність дій працівників поліції щодо фіксування правопорушення та на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 . Такі доводи можуть бути перевірені в окремому провадженні, за заявою зацікавленої особи до відповідних правоохоронних органів, про порушення права власності.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, як було встановлено, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.
З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі, у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційних скарг не було наведено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року про притягнення відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя          Л.Я. Гончарук