ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1582/23
Провадження № 22-ц/4820/1083/24

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року, суддя Томілін О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 

встановив:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
На обґрунтування вимог позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається в технікуму в Польщі, на денній формі навчання, не працевлаштований, потребує матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя. 
Зокрема, вартість навчання складає 750 злотих щомісячно, оренда квартири складає 900 злотих на місяць, комунальні послуги – 200 злотих. 
Відповідач працевлаштований та отримує гідну заробітну плату, інших утриманців, окрім сина ОСОБА_4 , немає. 
Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.03.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 29.11.2023 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останнім 23 років. Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що ОСОБА_3 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема, для проживання за місцем навчання, оплати навчання, проїзду тощо. 
Розмір матеріальної допомоги, яку відповідач надає добровільно на утримання сина, складає 1/6 частку його зарплати, є достатнім та обґрунтованим. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що стягнутий судом розмір аліментів є меншим, ніж раніше було стягнуто судом з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 . 
Доводи відповідача щодо утримання своєї матері не підтверджені відповідними доказами. Відповідач має достатній рівень доходу, аби сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. 
У письмових поясненнях вказала, що її заробітна плата значно нижче заробітної плати відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 послався на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Зауважив, що позивачем не надано доказів щодо розміру отримуваних нею доходів, відтак і співрозмірності надання нею утримання сину ОСОБА_4 у порівнянні з його матеріальною допомогою. 
Він щомісяця добровільно надає на утримання сина приблизно 1100 злотих, що є достатнім та відповідає 1/6 частині його доходу.
Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши справу, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.2005 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано 23.09.2014 року (а.с. 4-5).
Зі змісту довідки від 03.11.2022 року за №716/2022, виданої Приватним технікумом професійного вдосконалення у Кєльцах ім. Військових Миротворчих Сил ООН, вбачається, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у вказаному освітньому закладі з 01.09.2022 року по 31.08.2027 року, місячна вартість навчання складає 750 злотих (а.с. 7-8).
Згідно з договором оренди житла від 21.06.2023 року, ОСОБА_3 винаймає жиле приміщення за 900 злотих на місяць, а також окремо сплачує комунальні послуги (а.с. 9-12).
Сума заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня 2022 року по листопад 2023 року склала 1526886,37 грн., з якої були сплачені аліменти на користь ОСОБА_1 в загальному розмірі 304258,41 грн., зокрема, заробітна плата ОСОБА_2 за листопад 2023 року становила 66191,44 грн. (а.с. 37).
Матір відповідача є особою похилого віку, пенсіонером, інвалідом ІІ групи, потребує лікування, зокрема, у червні 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 40-43).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц). 
Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, син сторін ОСОБА_4 з 01.09.2022 року навчається на денній формі навчання у технікумі професійного вдосконалення у Кєльцах ім. Військових Миротворчих Сил ООН, Польща,та потребує матеріальної допомоги. 
Відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців немає, у зв`язку з чим має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу на навчання повнолітнього сина. 
Справа містить письмові докази, відповідно до яких вартість підтверджених витрат на навчання сина ОСОБА_4 в Польщі становить 16500 грн. на місяць (1650 злотих), тобто, з урахуванням рівного обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, що навчається, по 8250 грн. на місяць на кожного з батьків. 
За встановлених обставин, враховуючи відомості щодо отримуваної відповідачем заробітної плати, з урахуванням вищезазначених вимог СК України, колегія суддів, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 слід визначити в розмірі 1/6 частини від його доходу, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення навчання і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у відповідача на утриманні його матері, а також меншої заробітної плати позивача, порівняно із заробітною платою відповідача, висновків суду не спростовують та на законність ухваленого рішення не впливають.
Судом першої інстанції правильно надано оцінку наявним у справі доказам, застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова