ПОСТАНОВА                                                            
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
07 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 333/6817/21
провадження № 61-12903св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до 
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою.
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 
2023 року позовні вимоги задоволено.
 
Встановлено порядок користування квартирою 
АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 1 висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 05 серпня 2021 року № 2021-40.
 
Виділено в особисте користування ОСОБА_1 приміщення в квартирі АДРЕСА_1 площею 11,80 кв. м, яке складається з приміщення № 3 - комора площею 2,2 кв. м та приміщення 
№ 4 - кімната площею 9,6 кв. м.
 
Виділено в особисте користування ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 приміщення в квартирі 
АДРЕСА_1 площею 11,85 кв. м, яке складається з приміщення № 2 - кімната площею 11,00 кв. м та приміщення № 4 - балкон площею 0,85 кв. м.
 
Службові приміщення: № 1 - коридор площею 2,9 кв. м, № 5 - кухня площею 
4,9 кв. м, № 6 - санвузол площею 3,8 кв. м, № 7 (новостворене) - коридор площею 8,00 кв. м залишено в спільному користуванні співвласників.
 
Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок провести переобладнання приміщень у квартирі АДРЕСА_1 : 
в приміщенні № 2 влаштувати перегородку показаної на схемі конфігурації 
із зазначеними розмірами; між приміщенням № 2 - кімната і приміщенням 
№ 4 - кімната закласти дверний отвір, між приміщенням № 2 - кімната 
і новоствореним приміщенням № 7 - коридор при влаштуванні перегородок передбачити дверний отвір.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Тивоненка Д. Р. задоволено частково.
 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2023 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Додатковою постановою Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 
2023 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Тивоненка Д. Р. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
 
Стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 724,00 грн.
 
Стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 8 000,00 грн та витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 000,00 грн, всього стягнено 13 000,00 грн.
 
26 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Косякова З. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2023 року та залишити в силі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 
15 лютого 2023 року.
 
13 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Косякова З. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати додаткову постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 
2023 року і закрити провадження.
 
12 жовтня 2023 року представник ОСОБА_2 - Тивовенко Д. Р. подав до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 
2023 року - без змін.
 
Одночасно у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 - Тивоненко Д. Р. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею під час перегляду справи у Верховному Суді.
 
Клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу мотивоване тим, що за складання відзиву на касаційну скаргу, 
ОСОБА_2 понесла судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується ордером від 12 жовтня 2023 року на надання правової допомоги, договором від 10 грудня 2021 року № 10/12 про надання правової допомоги та актом від 12 жовтня 2023 року № 3 про надані послуги до договору.
 
Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року касаційні скарги представника ОСОБА_1 - Косякової З. М. залишено без задоволення.
 
Постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2023 року та додаткову постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 
2023 рокузалишено без змін.
 
Поновлено виконання додаткової постанови Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
 
03 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Тивоненко Д. Р. подав до Верховного Суду заяву, у якій просить ухвалити у справі додаткову постанову, якою вирішити питання розподіл судових витрат на правничу допомогу у Верховному Суді.
 
Заява мотивована тим, що ухвалюючи 19 червня 2024 року постанову, Верховний Суд не вирішив питання про судові витрати, понесені 
ОСОБА_2 на правничу допомогу у Верховному Суді.
 
Аргументи інших учасників справи
 
Клопотань, заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені до стягнення, до Верховного Суду не надходило.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
 
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
 
Оскільки під час винесення постанови від 19 червня 2024 року Верховний Суд не вирішив питання щодо судових витрат, понесених відповідачкою на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити у цій справі додаткову постанову.
 
Вирішуючи питання про стягнення із ОСОБА_1 на користь 
ОСОБА_2 7 000,00 грн судових витрат, понесених на правничу допомогу, Верховний Суд враховує таке.
 
У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).
 
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
 
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення 
з цього питання.
 
Норма частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає. 
 
Указані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною 
у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).
 
Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представник 
ОСОБА_2 - адвокат Тивоненко Д. Р. ставив питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв?язку з розглядом справи у Верховному Суді.
 
Тобто клопотання про розподіл судових витрат заявник подав до ухвалення рішення судом касаційної інстанції.
 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних 
з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
 
Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
 
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
 
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг 
та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення 
з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).
 
Такі самі висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 
09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.
 
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
 
На підтвердження витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду касаційної інстанції надано акт від 12 жовтня 2023 року № 3 надання послуг до договору від 10 грудня 2021 року № 10/12 про надання правової допомоги, за змістом якого сторони узгодили найменування та обсяг послуг: складання відзиву (подається до Верховного Суду, відповідач - клієнт, позивач - ОСОБА_1 ) на касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі № 333/6817/21; час, витрачений адвокатом на надання послуги (години), - 6 год; гонорар за надання послуг - 6 000,00 грн; підготовка до подання до канцелярії суду, 
у тому числі: роздрукування відзиву, добірка та сканування письмових доказів для додавання до відзиву, завіряння копій документів; час витрачений адвокатом на надання послуги (години), - 1 год; гонорар за надання послуг - 1 000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг згідно з актом становить 7 000,00 грн. У пункті 2 вказаного акта клієнт підтверджує належне виконання адвокатським бюро послуг, відсутність зауважень та прийняття послуг. Акт підписано Тивоненко Д. Р. і ОСОБА_2 (т. 2, а. с. 52 зворот).
 
Із матеріалів справи також відомо, що 10 грудня 2021 року між адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» в особі керуючого Тивоненка Д. Р. 
і ОСОБА_2 укладено договір № 10/12 про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов?язання надавати правничу допомогу клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів клієнта, а клієнт зобов?язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати адвокатського бюро (пункт 1.1 договору). Доручення клієнта і обсяг правничої допомоги (перелік робіт і послуг), що надається адвокатським бюро, визначається в укладених між сторонами додатках до цього договору (пункт 2.1 договору). Розмір гонорару адвокатського бюро, а також умови і порядок його сплати визначається 
у додатках до цього договору (пункт 5.1 договору). Витрати, понесені адвокатським бюро при виконанні доручень клієнта, підтверджуються відповідними первинними документами (видатковими накладними, актами, чеками, квитанціями квитками тощо) і підлягають відшкодуванню клієнтом 
у визначені адвокатським бюро строк і порядку (пункт 5.2 договору) 
(т. 1, а. с. 49-50).
 
З огляду на зазначене та враховуючи відсутність заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про доведеність адвокатом Тивоненко Д. Р. понесених витрат ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 
у Верховному Суді в розмірі 7 000,00 грн та їх співмірність зі складністю справи і виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом.
 
Керуючись статтями 133, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
 
Стягнути із ОСОБА_1 ( 
АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 7 000,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили 
з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 

 

Головуючий	М. Є. Червинська      	
Судді: 	А. Ю. Зайцев      	
 	Є. В. Коротенко      	
 	В. М. Коротун      	
 	М. Ю. Тітов