Номер провадження: 22-ц/813/4727/24 
Справа № 495/12897/23
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого         Сегеди С.М.,
суддів:                 Комлевої О.С.,
                        Сєвєрової Є.С.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи,  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород – Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Прийомової О.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
встановив:
       
29.11.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2014 року. 
Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, позивачка просила про задоволення її вимог. 

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2024 року позовні вимоги були задоволені частково.
Шлюб, укладений між  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  11.11.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис 607,  було розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 196,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,00 грн. (а.с.31-32).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2024 року та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 600,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.36-37).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч.4, 6 ст. 19, ч.ч.1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

У зв`язку з перебуванням суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д. і Дришлюка А.Д.  у відпустці,у зв`язку із знаходженням судді Сегеди С.М. на лікарняному, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 отримав повідомлення про слухання справи в порядку письмового провадження лише 17.08.2024 року (а.с.19, 75), а також у зв`язку із заміною складу колегії суддів на постійно діючу колегію суддів, датою розгляду цієї справи є 05.09.2024 року.

При цьому слід зазначити, що реєстрація позивача мається не за тією адресою, які він вказав у своїй апеляційній скарзі, а по іншій адресі, де він вкінці-кінців і отримав поштову кореспонденцію від Одеського апеляційного суду 17.08.2024 року (а.с.19, 75).

Колегія суддів також зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.04.2024 року (а.с.48), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.49, 63,75), що передбачено ст. 130 ЦПК України. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовну заяву та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3 196,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із захисту інтересів неповнолітньої дитини (а.с.31-32).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2014 року (а.с.12).
Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працездатний.
Доказів про доходи відповідача матеріали справи не містять.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.
Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.
Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

З підстав викладеного, доводи апелянта про те, що мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку складає 1 598,00 грн. та він згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1 600,00 грн. щомісячно, а також посилання в додаткових поясненнях на незадовільний стан здоров`я платника аліментів, не приймаються до уваги, оскільки такий розмір аліментів поставить неповнолітню дитину в скрутне матеріальне становище, зробить її рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, значно низьким, що є недопустимим.

Зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, працездатним, інших утриманців, крім дитини, на утримання якої стягнуті аліменти, у відповідача немає, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно по 3 196,00 грн., що з 01.01 2024 року складає розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:                                        С.М. Сегеда

О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова