ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5895/24 Справа № 216/767/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді                 Агєєва О.В.,
суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/767/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного банку комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Кузнецова Р.О., -
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного банку комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів (далі АТ КБ «ПриватБанк»).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є військовослужбовцем за мобілізацією. З 16.11.2023 по 30.11.2023 перебував на реабілітації, після тяжкого поранення. 17.11.2023 дізнався про те, що АТ КБ «ПриватБанк» заблокував його картки, відповідно до постанови про арешт коштів у ВП №73360979 від 17.11.2023, винесеної при примусовому виконані постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 у справі №183/6790/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн. Позивач вказує, що жодної кореспонденції від Новомосковського міськрайонного суду не отримував, про наявність постанови дізнався випадково, лише після того, як банківська карта, на яку зараховується заробітна плата, була заблокована. З того часу позивач був позбавлений можливості користуватися своєю банківською карткою, придбати ліки необхідні для лікування та життєве необхідні продукти. На теперішній час позивач звернувся до суду з позовом на дії державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанов про арешт коштів та про стягнення витрат виконавчого провадження. 18.11.2023 позивач звернувся до відділення АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про розблокування банківських карток. Однак, Банком було відмовлено. В подальшому 29.11.2023 з банківської картки позивача «Голд для виплат» відповідач незаконно стягнув суму у розмірі 18646,26 грн. на рахунок отримувача - Новомосковського ВДВС. Наступного дня 30.11.2023 з банківської картки «Універсальна Голд» було також незаконно стягнуто суму у розмірі 13212,30 грн. на рахунок отримувача Новомосковського ВДВС. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» незаконно, без відома позивача, стягнув з його банківських рахунків вищевказану суму у розмірі 31858,56 грн. 30.11.2023 з заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди позивач звернувся до керівника Правління АТ КБ «ПриватБанк», проте бажану відповідь не отримав. Позивач вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» своїми незаконними і протиправними діями окрім матеріальної шкоди, також завдав значної моральної шкоди, що полягала в душевних хвилюваннях, і як наслідок погіршення стану здоров`я, яку позивач оцінює у 7000,00 грн. Враховуючи викладене у позові просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду у розмірі 31858,56 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.
.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції прийняв відзив наданий відповідачем з порушенням строків. Крім того, відповідач в порушення вимог ч.4 ст.178 ЦПК України не надіслав позивачу копію відзиву та доданих до нього матеріалів, чим порушив його право у наданні відповіді на відзив.
Скаржник звертає увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк» незаконно здійснив списання грошових коштів з його банківських рахунків на рахунок Новомосковського ВДВС у Новом.р-ні ДНІП на загальну суму 32 217, 31 грн. чим завдав позивачу матеріальної шкоди.
Крім того, постановою Новомосковського ВДВС від 17.11.2023 року накладено арешт на грошові кошти, у межах суми звернення стягнення у розмірі 19 005, 01 грн. проте АТ КБ «ПриватБанк» незаконно здійснив списання грошових коштів з банківських рахунків на загальну суму 32 217, 31 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» зазначає, що порушень законодавства з боку АТ КБ «ПриватБанк» не допущено, накладення арешту, списання коштів, а також зняття арешту відбувалось за відповідними документами органу ДВС та відповідно до вимог законодавства. Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін. 

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 45 518 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 (справа №183/6790/23) позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 гривень.
Означена постанова суду набрала законної чинності 11.07.2023 та 16.11.2023 пред`явлена до примусового виконання до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Постановами від 17.11.2023 ВП №73360979 відкрито виконавче провадження із приводу її примусового виконання із одночасним забезпеченням шляхом прийняття постанов про арешт коштів та про стягнення витрат виконавчого провадження.
Цього ж дня, 17 листопада 2023 року відповідач отримав від Новомосковського відділу ДВС постанову про арешт коштів боржника. Постанова накладає арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення у розмірі 19005,01 грн.
Також, на адресу Банку 17.11.2023 надійшла платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) коштів з рахунку НОМЕР_1 у сумі 19 005,01 грн, яка оформлена Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Стягнення за ВП №73360979 з виконання виконавчого документу: постанова №183/6790/23, видана 29.06.2023 документ видав: Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Банком було здійснено списання коштів у межах їх залишку на рахунку у сумі 358,75 грн.
29 листопада 2023 року надійшла платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) коштів з рахунку НОМЕР_2 у сумі 18646,26 грн, яка оформлена Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стягнення за ВП №73360979 з виконання виконавчого документу: постанова №183/6790/23, видана 29.06.2023 документ видав: Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Банком було здійснено списання коштів у межах їх залишку на рахунку у сумі 13 212.30 грн.
29 листопада 2023 року надійшла платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) коштів з рахунку НОМЕР_1 у сумі 18646,26 грн, яка оформлена Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стягнення за ВП №73360979 з виконання виконавчого документу: постанова №183/6790/23, виданий 29.06.2023 документ видав: Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Банком було здійснено списання коштів у межах їх залишку на рахунку у сумі 18646,26 грн.
30 листопада 2023 року відповідач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження за ВП №73360979. Арешт з рахунків позивача ОСОБА_1 було знято.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем порушення прав споживачів.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Закон України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
В постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Згідно зі статтею 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Відповідно до Постанови від 29 липня 2022 року №163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» банки можуть списати кошти з рахунків платників податків, які мають податковий борг, на підставі платіжної інструкції на примусове списання (стягнення) коштів, ініційованої ДПС або органом державної виконавчої служби. 
 
Пунктом 60 Інструкції встановлено, що ініціатором платіжної операції під час дебетового переказу коштів із рахунку платника без його згоди є орган державної виконавчої служби (державні виконавці)/приватні виконавці та контролюючий орган (далі - стягувач).
Відповідно до пункту 61 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, що затверджена постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 №163 (далі - Інструкція) надавач платіжних послуг платника виконує примусове списання (стягнення) коштів із рахунків, відкритих платникам відповідно до нормативно-правового акту Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.
Згідно з пунктом 66 Інструкції надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувача, яка надійшла до нього в електронній або паперовій формі.
Пунктом 68 Інструкції встановлено, що надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника.
Таким чином, Банки можуть здійснювати списання грошових коштів з рахунків платників податків, які мають борг, на підставі платіжної інструкції на примусове списання (стягнення) коштів, ініційованої контролюючим органом або органом державної виконавчої служби. 
Оскільки, грошові кошти з рахунків позивача були списані відповідачем в межах примусового виконання постанови суду у справі про адміністративне правопорушення на підставі виконавчих документів, наданих Банку органами ДВС, у даному випадку в діях АТ КБ «ПриватБанк» порушення прав споживачів відсутні.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення прав споживачів АТ КБ «ПриватБанк».
З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відзив наданий відповідачем прийнято з порушенням строків є безпідставними, оскільки копію позовної заяви отримано відповідачем 26.02.2024 року, що підтверджується відміткою в матеріалах справи (а.с.16), а відзив на позовну заяву подано 04.03.2024 року, тобто в межах строку визначеного ст.178 ЦПК України. В додатках до відзиву містяться докази його направлення учасникам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу стосовно рішення по суті спору необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: