П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/342/24 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 
22 липня 2024 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької обласної військової адміністрації на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просив: 
- визнати протиправним ненадання Хмельницькою обласною державною адміністрацією відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023;
- зобов`язати Хмельницьку обласну державну адміністрацію розглянути депутатське звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023 та прийняти рішення відповідно до закону у межах наданих повноважень.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2024 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.03.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо ненадання Хмельницькою обласною державною адміністрацією відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023, адже таке депутатське звернення до Хмельницької обласної державної адміністрації не надходило.
Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Красилівської міської ради.
19.12.2023 позивач направив депутатське звернення на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належить Хмельницькій обласній державній адміністрації.
Відповіді на вказане звернення позивач не отримав, а тому звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними доказами те, що звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023 не було ним отримане або не повинно було бути отримане, внаслідок чого був відсутній обов`язок надати відповідь на це звернення.
З наявних у справі доказів вбачається, що звернення у встановленому порядку було скероване суб`єкту влади та у розумінні закону вважалось ним одержаним, відтак потребувало відповідного реагування. Відповідач не довів протилежне і доводи позивача належними доказами не спростував.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року №93-ІV (Закон №93-ІV) передбачено, що при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання. 
Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону №93-ІV депутатське звернення - це викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції. 
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №93-ІV місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки - надати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.
Згідно із ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.
Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.
У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.
Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, електронна комунікаційна, інформаційно-комунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці.
Апеляційний суд зазначає, що спірним у даному випадку є факт отримання відповідачем депутатського звернення позивача від 19.12.2023 та, як наслідок, виникнення обов`язку відповідача надати відповідь на таке звернення.
Факт вказаного звернення позивач обґрунтовує протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, з якого встановлені наступні відомості: дата та час направлення документа: 17:43:17 19.12.2023, назва файлу з підписом (далі наводиться дослівно): депутатське звернення голові ОДА на баласні водні 19.12.2023.pdf.asice Розмір файлу з підписом:162,5 КБ. Результат перевірки підпису: Підпис створено та перевірено успішно. Цілісність даних підтверджено. Підписувач: ОСОБА_1 (...)
В свою чергу, відповідач надав суду: знімки екрану монітору (скріншоти) вмісту скриньки електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 19 по 21.12.2023, де у переліку вхідних листів відсутнє відповідне звернення ОСОБА_1 ; доповідні записки працівників апарату Хмельницької обласної державної адміністрації від 15, 18, 19.12.2024 з поясненнями про те, що звернення ОСОБА_1 до уповноважених підрозділів Адміністрації не надходило. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та оскільки ОСОБА_1 та Хмельницька ОДА у письмовій формі попередньо не домовились про інше, звернення ОСОБА_1 вважалось таким, що було відправлене автором та одержане адресатом, не зважаючи на те, що відповідач заперечує факт одержання документа. Відповідачем належними доказами не спростовано факт надсилання 19.12.2023 ОСОБА_1 депутатського звернення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим.
Так, частина 4 статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає місце за яким електронний документ вважається одержаним адресату, а не момент у який такий документ вважається одержаним.
За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.
Для випадків коли попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, застосовуються положення частин 2 та 3 статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» за змістом яких у таких випадках підтвердження про факт одержання цього електронного документа може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.
Матеріали справи не містять доказів досягнення позивачем та відповідачем попередньої домовленості щодо порядку підтвердження факту одержання електронного документа, а тому до спірних правовідносин належить застосувати вказані норми частин 2 та 3 статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
З урахуванням наведеного та відсутності підтвердження про факт одержання вказаного депутатського звернення відповідачем, вважається, що таке звернення відповідачем не одержано.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»  для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Наданий позивачем протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису позивача, колегія суддів не розцінює як доказом направлення вказаного депутатського звернення, адже такий протокол підтверджує виключно підписання відповідного електронного документа позивачем, однак не направлення такого електронного документа.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що депутатське звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023 одержане Хмельницькою обласною державною адміністрацією, а тому відповідач не міг допустити протиправної бездіяльності щодо ненадання на таке звернення, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Хмельницької обласної військової адміністрації задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову відмовити.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Сушко О.О.