Справа №588/244/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/678/24 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 серпня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/244/24 за апеляційною скаргою захисника ЖАБКА Ю. П. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21.03.2024, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , 
установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ЖАБКО Ю. П. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки т/з під керуванням ОСОБА_2 був зупинений в порушення вимог закону, тому всі наступні дії поліцейських є незаконними. Огляд ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я проведений лікарем, яка не пройшла відповідне тематичне удосконалення за відповідною програмою у передбачений законом спосіб, акт огляду та висновок щодо результатів медичного огляду складені в один і той же день, що є неприпустимим з огляду на дату отримання результатів лабораторних досліджень біосередовища водія. Саме відбирання біосередовища проводилось з грубими порушеннями, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд, його підзахисний ознак наркотичного сп`яніння не мав.
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21.03.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_2 04.02.2024 о 18 год. 01 хв. у м. Тростянець по вул. Луніна, 115 керував т/з Део Ланос, н. з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283699 від 09.02.2024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з в стані наркотичного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- показаннями свідка ОСОБА_3 , згідно яких 04.02.2024 вона була черговим лікарем у Тростянецькій міській лікарні. Поліцейськими був доставлений водій ОСОБА_2 для виявлення ознак наркотичного сп`яніння. При огляді ОСОБА_2 виконав пробу Ромберга, вживання наркотичних засобів заперечував. По зовнішньому вигляду ознак сп`яніння не виявляв, поведінка була адекватна, мова не порушена. Нею був заповнений акт медичного огляду, а також відібрано біоматеріал – сечу. Ємність для сечі була одна, а потім розливали у дві ємності та опечатували. За результатом аналізу вона побачила, що в сечі ОСОБА_2 було виявлено маріхуану. Дата висновку зазначена нею в той день, коли оглядали ОСОБА_2 , а в акті зазначено про забір біоматеріалів. Висновок дописувала, коли було проведене лабораторне дослідження. Внутрішнє тематичне вдосконалення у лікарні проводилось в кінці грудня 2023 року. Коли є якісь нововведення щодо проходження огляду на стан сп`яніння, то їх усіх збирають у лікарні та проводять тематичне вдосконалення;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради від 04.02.2024, згідно якого водій ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 4);
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 13, згідно якого водій ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 20);
- результатом імунохроматографічного дослідження на виявлення наркотичних речовин № 11, дата проведення якого 05.02.2024, згідно якого у ОСОБА_2 виявлено маріхуану (а. с. 23);
- відеозаписами подій з технічних засобів поліцейських, якими підтверджуються обставини встановлення особи водія ОСОБА_2 , виявлення ознак наркотичного сп`яніння, згоди останнього пройти огляд в закладі охорони здоров`я, ознайомлення останнього з висновком щодо результатів його медичного огляду та складання протоколу (а. с. 6).
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані наркотичного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Разом з тим, відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції,  поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому, згідно п. 7, 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Тобто, законодавством чітко передбачено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я, при цьому саме поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, а тому доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_2 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння під час його зупинення працівниками поліції не заслуговують на увагу.
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена в закладі охорони здоров`я шляхом проведення відповідних лабораторних досліджень. При цьому доводи апеляційної скарги захисника про те, що огляд його підзахисного здійснений лікарем, яка не пройшла у встановленому порядку тематичного удосконалення, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи на не грунтуються на законі.
Зокрема, згідно листа КНП ТМР «Тростянецька міська лікарня» від 26.02.2024 за № 01-14/817 лікар ОСОБА_4 пройшла заняття 22.12.2023 з питань проведення медичних оглядів на стан сп`яніння, опрацювання спільного наказу МОЗ, МВС України від 09.11.2015 №1452/735, яким затверджена «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до «Переліку закладів охорони здоров`я області, які мають право на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», затвердженого наказом Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації № 1072-ОД від 09.12.2021 «Про проведення медичного огляду щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у закладах охорони здоров`я Сумської області», КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради  включено до даного Переліку.
Необхідно зауважити, що апеляційний суд в межах даної справи про адміністративне правопорушення, позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівнику закладу охорони здоров`я – лікарю-спеціалісту КНП «Тростянецька міська лікарня» ОСОБА_3 вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас¬відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип¬ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд¬ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює Міністерство охорони здоров`я, тому вказані вище доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що акт огляду та висновок щодо результатів медичного огляду складені в один і той же день, а не у день отримання результату лабораторного дослідження біосередовища, то вони хоч і мають місце та є певним порушенням законодавства України, але істотно не порушуює права і законні інтереси ОСОБА_2 таким чином, що акт та висновок необхідно вважати недостовірними чи недопустимими доказами, а сам огляд у закладі охорони здоров`я водія – недійсним. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», але ОСОБА_2 не скористався своїм правом і висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників закладу охорони здоров`я, а також не ставив питання про повторне дослідження його біосередовища у передбачений законом спосіб.
Крім того, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Послідовність викладення в диспозиціях правових норм наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.
В основі встановлених приписами Конституції України та нормами законодавства України про адміністративні правопорушення правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
Таким чином, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Вказані вище докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а саме знаходження особи у стані сп`яніння та керування цією особою у такому стані т/з, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).
З огляду на викладене, ті порушення, про які йдеться мова в апеляційній скарзі, хоч і мають місце, але призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод ОСОБА_2 , акт та медичний висновок були складені фактично після отримання результату лабораторного дослідження, а потім у присутності ОСОБА_2 09.02.2024 – був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21.03.2024 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ЖАБКА Ю. П. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов