П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/287/23	

 Головуючий в 1 інстанції: Величко А.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--»,  м. Миколаїв
 Повний текст судового рішення складений 28.11.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні                 дії, - 

В С Т А Н О В И В:

17.01.2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про скасування п.10 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.11.2022р. №269 про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги; зобов`язання розглянути питання щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час виконання обов`язків військової служби він отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. 30.08.2022р. позивачу було встановлено IIІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №453382 від 30.08.2022р., однак рішенням Міністерства оборони України від 04.11.2022р. №269 відмовлено у призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з тих підстав, що встановлення групи інвалідності відбулось понад трьох місячний термін з моменту звільнення зі служби. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. позов задоволений, оскільки у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги з дати довідки МСЕК про втрату працездатності, а не з моменту звільнення зі служби, як вважає відповідач.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апелянт посилається на те, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки група інвалідності йому встановлена після закінчення тримісячного терміну з дати звільнення з військової служби.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
05.04.2022р. ОСОБА_1 одержав вибухову травму внаслідок виконання бойового завдання під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України. /а.с.14/
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2022р. №133 звільнено ОСОБА_1 з військової служби (за станом здоров`я). /а.с.9/
03.08.2022р. 11 Регіональною військово-лікарською комісією з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України встановлено, що наявна у позивача вибухова травма - захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини. /а.с.15/
В подальшому, медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 5% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини та ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідками серії 12 ААВ №453382 та 12 ААА №024212 з зазначенням проведення обліку 18.08.2022р.-30.08.2022р. /а.с.19-20/
Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю IIІ групи, внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформленим п.10 протоколу від 04.11.2022р. №269, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що встановлення групи інвалідності відбулось понад трьох місячний термін після звільнення з військової служби. /а.с.21/
Не погоджуючись з діями щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ст.41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
Так, Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із ч.1 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2022р. 11 Регіональною військово-лікарською комісією з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України встановлено, що наявна у позивача вибухова травма - захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини. /а.с.15/
В подальшому, медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 5% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини та ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідками серії 12 ААВ №453382 та 12 ААА №024212. /а.с.19-20/
Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю IIІ групи, внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформленим п.10 протоколу від 04.11.2022р. №269, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що встановлення групи інвалідності відбулось понад трьох місячний термін після звільнення з військової служби. /а.с.21/
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги з дати, зазначеної у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Апелянт посилається на те, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки група інвалідності йому встановлена 30.08.2022р., тобто, після закінчення тримісячного терміну зі звільнення з військової служби.
Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Частиною 1 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок №975.
Згідно із положеннями пункту 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Абзацом другим пункту 7 Порядку № 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Колегія суддів зазначає, що аналіз вищевказаних положень Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 дозволяє дійти висновку про те, що право звільненої з військової служби особи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності обмежено:
тримісячним строком для встановлення такій особі часткової втрати працездатності, що рахується з дня звільнення такої особи з військової служби;
причинами отримання такою особою поранення (контузії, травми або каліцтва) або захворювання, оскільки останні повинні бути набуті особою саме під час виконання нею обов`язків військової служби.
Встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23.10.2018р. у справі №161/69/17 та від 12.03.2019р. у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.04.2024р., повертаючи справу                                №540/3059/20 на новий розгляд, вказав, що при розгляді подібних спорів суди повинні встановити, чи були вчинені особою всі залежні від неї дії щодо отримання довідки медико-соціальної експертної комісії у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що встановлений законодавством тримісячний строк для встановлення особі часткової втрати працездатності відраховується з дня звільнення такої особи з військової служби, є преклюзивним і підлягає поновленню лише у виключних випадках у зв`язку із наявністю об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом.
Як вбачається з довідок серії 12 ААВ №453382 та 12 ААА №024212, медико-соціальною експертною комісією проведено огляд ОСОБА_1 18.08.2022р. - 30.08.2022р. 
Тобто, станом на 18.08.2022р. (у межах тримісячного строку) до відповідної медико-соціальної експертної комісії надійшли направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я та документи щодо огляду ОСОБА_1 , а тому проведення його огляду до 30.08.2022р. з порушення строку, визначеного п.6 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ відбулося не з вини позивача, а через незалежні від нього обставини.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущений тримісячний строк, оскільки станом на 18.08.2022р. до відповідної медико-соціальної експертної комісії надійшли направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я та документи щодо огляду ОСОБА_1 , а позивач не має зазнавати негативних наслідків від організації роботи медико-соціальної експертної комісії, що свідчить про вірний висновок суду першої інстанції про скасування п.10 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.11.2022 р. №269 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги із зобов`язанням Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст. ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Міністерство оборони України.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Єщенко    О.В. Яковлєв