ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 серпня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/7642/24	
                                                                                                            (суддя Коренев А.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі №160/7642/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -  
                                        
                                                         ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 22 березня 2024 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області  згідно з яким просить:
визнати протиправним та скасувати п.п. 1-3 Наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.01.2024 року за № 70к в частині майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 );
поновити майора поліції ОСОБА_1 (0049604) на посаді начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 16.01.2024 року;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20 а, код за ЄДРПОУ: 40108866) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) недоплачений середній заробіток з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (в тому числі премія) в повному обсязі, які були визначені на день звільнення та фактично не виплачені у розмірі на момент ухвалення рішення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що її звільнення з посади є незаконним, оскільки її керівник упереджено ставиться до неї, в деяких моментах проведення щодо неї службових розслідувань, простежуються явні ознаки цькування (булінгу) стосовно ОСОБА_1 на основі гендерної приналежності. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов було задоволено частково. 
Суд першої інстанції визнав «протиправним та скасував п.п. 1-3 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.01.2024 року за № 70к в частині майора поліції ОСОБА_1 та поновив майора поліції ОСОБА_1 (0049604) на посаді начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 16.01.2024 року.
В іншій частині позовних вимог відмовив».
Рішення суду мотивовано тим, що «суд ставиться критично, як до висновку службового розслідування так і до наданої службової характеристики позивачки, оскільки їх висновки, трудова діяльність позивачки та тривале перебування її на посаді начальника режимно-секретного сектору є суперечливим та непослідовними, що свідчить про непропорційність застосованого до позивача дисциплінарного заходу, а відтак і про протиправність прийнятого наказу, як необґрунтованого». 
Відповідачем не обґрунтовано підстав застосування до позивача саме цього виду стягнення та те, що «відповідачем враховувалась попередня поведінка позивача, відсутність діючих дисциплінарних стягнень».
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення було задоволено частково. 
Суд посилаючись на принцип обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області  на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн (п`ять тисяч) гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням відповідач, оскаржив їх в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, не відповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначає про неврахування судом першої інстанції обставин того, що до позивачки застосовувались заходи пов`язані з недотриманням нею моральних та етичних вимог та наявністю раніше встановлених обставин неналежної поведінки позивача. 
Посилається н те, що висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості підстав застосування до позивачки саме цього виду стягнення не відповідають обставинам справи, а саме висновкам службового розслідування про те, що подальше перебування позивача в колективі може провокувати ще більше розпалення напружених відносин між нею та поліцейськими.
Звертає увагу на те, що визначення виду дисціплінарного стягнення  є дискреційним правом начальника ГУНП про що зазначено у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі №360/4790/19. 
Зазначає, що до заяви позивача про стягнення судових витрат не надано необхідних доказів. 
Згідно з відзивом на апеляційні скарги відповідача, позивач просить у їх задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції позивач оскаржила його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу правову допомогу у  розмірі 17000 грн. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивача, відповідач просить у її задоволені відмовити 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційних скарг та заперечував щодо апеляційної скарги позивача, пояснення представника позивача яка заперечувала щодо їх задоволення, та підтримала доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарги та відзивів на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідача підлягають задоволенню, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року прийнята на службу до Національної поліції України на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 року.
З 05 травня 2021 року вона перебувала на посаді начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області на підставі наказу ГУНП Дніпропетровської області №188 о/с від 05.05.2021 року, у спеціальному званні – майор поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19 грудня 2023 року № 2545 «Про організацію проведення службового розслідування», призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УМП ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 (від 08.12.2023 № 4/5-2190) щодо конфліктної ситуації, що мала місце 29.11.2023 між працівниками зазначеного управління поліції, а саме начальником режимно-секретного сектору майором поліції ОСОБА_1 та документознавцем 1-ої категорії ОСОБА_4 (т.1 а.с.24).
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28 грудня 2023 року № 2611 на час проведення вищевказаного службового розслідування з 28 грудня 2023 року відсторонено від виконання службових обов`язків майора поліції ОСОБА_1 за посадою начальника режимно-секретного сектору УМП ГУНП (т.2 а.с.40).
За результатами службового розслідування 15 січня 2024 року було складено висновок, про результати службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УМП ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 (від 08.12.2023 № 4/5-2190) щодо конфліктної ситуації, що мала місце 29.11.2023 між працівниками зазначеного управління поліції, а саме начальником режимно-секретного сектору майором поліції ОСОБА_1 та документознавцем 1-ої категорії ОСОБА_4 , який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Висновком службового розслідування встановлено, що 12 грудня 2023 року до управління головної інспекції ГУНП за вх. № 2404 надійшов рапорт (вих. від 08.12.2023 № 4/5-2190) начальника управління міграційної поліції ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 , про те, що 29.11.2023р. у ввіреному йому підрозділі поліції відбувся конфлікт між начальником режимно-секретного сектору УМП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 та документознавцем 1-ої категорії УМП ГУНП ОСОБА_4 , які цього ж дня, у письмовій формі, звернулись до керівництва зазначеного управління поліції, з проханням вжити відповідних заходів реагування.
Дисциплінарна комісія проаналізувавши та оцінивши наявні матеріали службового розслідування, прийшла до висновку, що конфлікт в УМП ГУНП, який мав місце 29 листопада 2023 року, виник через передчасні, імпульсивні та не тактовні дії майора поліції ОСОБА_1 , в результаті чого його учасники зазнали негативних наслідків, з урахуванням встановлених обставин, з метою забезпечення сприятливого стану морально-психологічного клімату в управлінні, попередження і аналогічних подій у подальшому, недопущення дисгармонії робочої атмосфери уникнення цькувань, напружених відносин та порушень службової дисципліни в управлінні, запропоновано, зокрема, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 5, 7, 11 частини 3 статті 1, пунктів 2, 6 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 2, 3, 7, 8, 9, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у вчиненні передчасних, імпульсивних та нетактовних дій, в результаті чого 29.11.2023 виник конфлікт з негативними наслідками для його учасників, не контролюванні своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дотриманні норм ділового мовлення, використання ненормативної лексики, вчинені дій, спрямованих на приниження честі та гідності підлеглої працівниці, створенні атмосфери, яка змушує її недооцінювати свою професійну придатність, у тому числі з метою зміни нею місця служби, наданні негативного прикладу в дотриманні професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, а також не інформуванні керівництва управління міграційної поліції ГУНП про обставини, які ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, а саме щодо свого перебування на лікарняному, тобто вчиненні в умовах воєнного стану дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, застосувати до начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУНП майора поліції, ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.
Згідно з п. 1-3 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 січня 2024 року № 70к, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 5, 7, 11 частини 3 статті 1, пунктів 2, 6 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 2, 3, 7, 8, 9, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у вчиненні передчасних, імпульсивних та нетактовних дій, в результаті чого 29.11.2023 виник конфлікт з негативними наслідками для його учасників, не контролюванні своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дотриманні норм ділового мовлення, використання ненормативної лексики, вчинені дій, спрямованих на приниження честі та гідності підлеглої працівниці, створенні атмосфери, яка змушує її недооцінювати свою професійну придатність, у тому числі з метою зміни нею місця служби, наданні негативного прикладу в дотриманні професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, а також не інформуванні керівництва управління міграційної поліції ГУНП про обставини, які ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, а саме щодо свого перебування на лікарняному, тобто вчиненні в умовах воєнного стану дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, застосовано до начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади. Допущено до виконання службових обов`язків майора поліції ОСОБА_1 за посадою начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУПН. Начальнику УКЗ ГУНП (або особі на яку покладено виконання обов`язків) під час виконання дисциплінарного стягнення, застосованого до майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, урахувати рекомендації відділу психологічного забезпечення УКЗ ГУНП.
Правомірність та обґрунтованість вказаного наказу відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскаржених рішень, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються    Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015    №580-VIII    (далі - Закон України №580-VIII).
За приписами    статті 1 Закону України №580-VIII    Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або в наслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону № 580-VІІІ).
Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України “Про Національну поліцію”, “Про запобігання корупції” та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ (далі – Дисциплінарний статут НПУ).
Частинами 1 та 2 статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Згідно з ч.1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НПУ Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських є Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом МВС України від 22.02.2016 року №1179 (далі – Правила №1179), які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Відповідно до абз.2 п.1 розділу І Правил №1179 ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно з п.3 розділу ІV Правил №1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту НПУ до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами 1-3 статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Згідно з ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Частинами 1-2 статті 15 Дисциплінарного статуту НПУ встановлено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018р. за №1355/32807 (далі – Порядок №893).
При цьому, п.1 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
За приписами п.п.1, 2 розділу VІ Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з ч.2, ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту НПУ висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до п.1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, ч.ч.4,5 ст.19 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
За приписами ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту НПУ під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Отже, службове розслідування в органах поліції є комплексом заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції та з метою збирання, перевірки і оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, встановлення обставин (часу, місця, способу) його вчинення, уточнення причин та умов, що цьому сприяли, а також ступеня вини особи, яка його вчинила, і визначення виду стягнення, що пропонується до застосування керівником.
Таким чином, мета службового розслідування полягає у повному, об`єктивному та всебічному встановленні обставин (часу, місця), наслідків правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у його вчиненні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявності причинного зв`язку між неправомірними діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причин правопорушення та умов, що йому сприяли; законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступеня вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки поліцейського і його ставлення до вчиненого.
З аналізу ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ випливає, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні чи неналежному дотриманні службової дисципліни та означає недотримання поліцейським Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів, Присяги поліцейського та наказів керівників.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
При цьому в силу вимог статті 2 КАС України адміністративний суд в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. 
У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. 
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що  за результатами службового розслідування 15 січня 2024 року було складено висновок, про результати службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УМП ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 (від 08.12.2023 № 4/5-2190) щодо конфліктної ситуації, що мала місце 29.11.2023 між працівниками зазначеного управління поліції, а саме начальником режимно-секретного сектору майором поліції ОСОБА_1 та документознавцем 1-ої категорії ОСОБА_4 , який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Висновком службового розслідування встановлено, що 12 грудня 2023 року до управління головної інспекції ГУНП за вх. № 2404 надійшов рапорт (вих. від 08.12.2023 № 4/5-2190) начальника управління міграційної поліції ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 , про те, що 29.11.2023р. у ввіреному йому підрозділі поліції відбувся конфлікт між начальником режимно-секретного сектору УМП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 та документознавцем 1-ої категорії УМП ГУНП ОСОБА_4 , які цього ж дня, у письмовій формі, звернулись до керівництва зазначеного управління поліції, з проханням вжити відповідних заходів реагування.
Дисциплінарна комісія проаналізувавши та оцінивши наявні матеріали службового розслідування, прийшла до висновку, що конфлікт в УМП ГУНП, який мав місце 29 листопада 2023 року, виник через передчасні, імпульсивні та не тактовні дії майора поліції ОСОБА_1 , в результаті чого його учасники зазнали негативних наслідків, з урахуванням встановлених обставин, з метою забезпечення сприятливого стану морально-психологічного клімату в управлінні, попередження і аналогічних подій у подальшому, недопущення дисгармонії робочої атмосфери уникнення цькувань, напружених відносин та порушень службової дисципліни в управлінні, запропоновано, зокрема, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 5, 7, 11 частини 3 статті 1, пунктів 2, 6 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 2, 3, 7, 8, 9, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у вчиненні передчасних, імпульсивних та нетактовних дій, в результаті чого 29.11.2023 виник конфлікт з негативними наслідками для його учасників, не контролюванні своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дотриманні норм ділового мовлення, використання ненормативної лексики, вчинені дій, спрямованих на приниження честі та гідності підлеглої працівниці, створенні атмосфери, яка змушує її недооцінювати свою професійну придатність, у тому числі з метою зміни нею місця служби, наданні негативного прикладу в дотриманні професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, а також не інформуванні керівництва управління міграційної поліції ГУНП про обставини, які ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, а саме щодо свого перебування на лікарняному, тобто вчиненні в умовах воєнного стану дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, застосувати до начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУНП майора поліції, ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.
Отже опитавши безпосередніх свідків «конфлікту» та правильно встановивши наявність обставин, що характеризують позивача та його професійну діяльність, відповідач у висновку службового розслідування на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.
Під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції зазначені обставини об`єктивно знайшли своє підтвердження. Підстав ставити під сумнів встановлені дисциплінарною комісією обставини «конфлікту» в УМП ГУНП, який мав місце 29 листопада 2023 року у колегії суддів не має.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи матеріали справи та пояснення позивача надані в суді апеляційної інстанції щодо її участі в проведеному службовому розслідуванні вважає безпідставними доводи позивача, в обґрунтування своєї позиції щодо неправильності службового розслідування, на необхідність опитування інших працівників відповідача та неприйняття до уваги пояснень деяких осіб які було опитано в рамках службового розслідування відповідачем, оскільки позивачем у рамках службового розслідування пояснення були надані, зауважень або заперечень позивачем щодо процедури проведення службового розслідування та його обсягу не заявлялось. Крім того, будь-яких клопотань до відповідача зі сторони позивача про додаткове опитування осіб або врахування обставин, що пом`якшують відповідальність позивача або інших обставин, що мають значення при проведенні службового розслідування, позивачем також не заявлялось. 
Вказані обставини свідчить, про обізнаність позивача, щодо проведення відносно неї  службового розслідування та надання їй можливості реалізації своїх прав щодо участі у ньому. 
Аргументи позивача про упередження ставлення до неї її керівника та те, що вона «вибрана об`єктом цькування (булінгу)» на основі гендерної приналежності не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Таким чином за наслідками вказаного службового розслідування відповідачем було правомірно прийнято наказ згідно з  п. 1-3 якого Головним управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 січня 2024 року № 70к, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 5, 7, 11 частини 3 статті 1, пунктів 2, 6 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 2, 3, 7, 8, 9, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, що виразилось у вчиненні передчасних, імпульсивних та нетактовних дій, в результаті чого 29.11.2023 виник конфлікт з негативними наслідками для його учасників, не контролюванні своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дотриманні норм ділового мовлення, використання ненормативної лексики, вчинені дій, спрямованих на приниження честі та гідності підлеглої працівниці, створенні атмосфери, яка змушує її недооцінювати свою професійну придатність, у тому числі з метою зміни нею місця служби, наданні негативного прикладу в дотриманні професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, а також не інформуванні керівництва управління міграційної поліції ГУНП про обставини, які ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, а саме щодо свого перебування на лікарняному, тобто вчиненні в умовах воєнного стану дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, застосовано до начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади. Допущено до виконання службових обов`язків майора поліції ОСОБА_1 за посадою начальника режимно-секретного сектору управління міграційної поліції ГУПН. Начальнику УКЗ ГУНП (або особі на яку покладено виконання обов`язків) під час виконання дисциплінарного стягнення, застосованого до майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, урахувати рекомендації відділу психологічного забезпечення УКЗ ГУНП.
При цьому, судом апеляційної інстанції з`ясовано, при прийняті оскарженого наказу, відповідачем за правилами статті 19 Дисциплінарного статуту було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку позивача та її ставлення до служби та  визначена мета застосування саме такого виду стягнення.
Зазначені обставини знайшли своє відображення у висновку службового розслідування від 15.01.2024 року де не тільки зазначено характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, так і те, що позивач перебуває на службі в Національній поліції України з 07.11.2015 року, на займаній посаді з 12.04.2021 року, діючих дисциплінарних стягнень не має, за місцем несення служби характеризується негативно, негативно впливає на соціально-психологічний клімат колективу, що призводить до погіршення продуктивності всього колективу.
Щодо висновків суду першої інстанції відносно того, що судом за матеріалами справи не встановлено, а відповідачем не доведено, що до позивачки застосовувались заходи пов`язані з недотриманням нею моральних та етичних вимог слід зазначити, що не застосування до позивача за попередній час заходів пов`язаних з недотриманням нею моральних та етичних вимог не є пом`якшуючою обставиною та не надає права продовжувати вчиняти такі дії у майбутньому. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.01.2024 року у оскаржуваній позивачем частині прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст. 90 КАС України: 1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 4. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте, приймаючи рішення у справі суд першої інстанції зазначив, що «ставиться критично, як до висновку службового розслідування так і до наданої службової характеристики позивачки». Отже суд першої інстанції не зазначив відповідно до ст. 90 КАС України чи врахує він цей доказ чи відхиляє його.
Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції відносно того, що: «суд ставиться критично, як до висновку службового розслідування так і до наданої службової характеристик позивачки, оскільки їх висновки, трудова діяльність позивачки та тривале перебування її на посаді начальника режимно-секретного сектору є суперечливим та непослідовними», а це свідчить про «непропорційність застосованого до позивача дисциплінарного заходу» враховуючи те, що суд першої інстанції не зазначає в чому полягає така суперечливість та непослідовність.
З огляду на з`ясовані судом апеляційної інстанції обставин справи та враховуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що спірний наказ в оскаржуваній частині є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, а тому підстави для його скасування відсутні.
Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку, оскільки такі позовні вимоги є похідними від вимоги щодо скасування наказу який оскаржується позивачем. 
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції у цій справі щодо протиправності оскаржуваного наказу не ґрунтується на правильному застосуванні норми матеріального права, що в силу приписів п.4 ч.1 статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Щодо доводів сторін про стягнення судових витрат слід зазначити наступне.  
Так, частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що стягнення судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких в свою чергу відносяться витрати на професійну правову допомогу відбувається на користь позивача у разі задоволення позову,  а в цьому випадку підстави для задоволення позову відсутні, тому вимоги позивача щодо відшкодування його витрат на професійну правову допомогу викладені у позові та апеляційній скарзі задоволенню не підлягають. 
З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову та додаткового судового рішення з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та не відповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для задоволення апеляційних скарг відповідача, відмови у задоволені апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 4 частини 1 статті 317,  статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року – залишити без задоволення.
Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року -  задовольнити.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі №160/7642/24 – скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити повністю.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15 серпня 2024 року.
                    Повне судове рішення складено 15 серпня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов