ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

18 вересня 2024 року
м. Харків
справа № 638/18279/23
провадження № 22-ц/818/2980/24

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Маміної О.В.
за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Валки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області, про встановлення факту родинних відносин та факту місця народження, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року, ухвалене суддею Агаповим Р.О., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту місця народження, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області.

В обгрунтування заяви зазначає, що він є громадянином держави Туркменістан. 27 жовтня 2020 року він отримав посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Національною комісією з питань закордонних українців, який підтверджує факт надання особі статусу закордонного українця. Його бабуся - ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вершино-Кам`янка Новгородківського району (нині- Кропивницького району Кіровоградської області), мала національність "українка". Батьки бабусі також були українцями, про що свідчать виписка про народження брата бабусі ОСОБА_4 та архівна довідка. Приблизно в 1946 році бабуся заявника переїхала до Туркменистану. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився батько заявника - ОСОБА_5 в селищі Кенар міста Туркменбаші, що в Туркменістані, актовий запис № 25 від 30.03.1962, де графа "батько" - не вказано , мати - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народився він - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , місце народження: селище Кенар, міста Туркменбаші, Туркменістан, про що в книзі реєстрації актів про народження від 13 червня 1988 року зроблено запис за № 32. В графі "батько" вказано ОСОБА_5 , національність "українець", мати: ОСОБА_6 , за національністю " ОСОБА_7 ". ІНФОРМАЦІЯ_4 його бабуся ОСОБА_3 померла, про що 17 січня 1986 року зроблено актовий запис за №2 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 . В свідоцтві про смерть також вказано дату народження та місце народження бабусі на території України. Вказує, що в деяких документах містяться відмінності в написанні прізвища, місця народження, в зв`язку з перекладами між російською, українською та туркменськими мовами. Враховуючи те, що він має намір отримати паспорт громадянина України, просить суд встановити факт місця народження бабусі ОСОБА_3 в с. Вершино- Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, що входило до складу УРСР та встановити факт того, що ОСОБА_1 , є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 – залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім доводів викладених у заяві, зазначає, що постанова Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі №756/16751/21 на яку посилається суд у своєму рішення не підлягає застосуванню, оскільки стосується інших правовідносин. В зазначеній справі заявник доводив факт свого проживання не території України до 24 серпня 1991 року та не відмовлявся від громадянства у відповідності до положень статті 3 Закону України «Про громадянство» В той час як у справі, що переглядається встановлення факту пов?язані із підтвердженням обставин передбачених ст.8 Закону України «Про громадянство», з яким закон пов?язує порядок набуття громадянства України, а не його належності.
Зазначає, що при розгляді справи не вирішувалось питання щодо наявності або відсутності у заявника права на набуття громадянства України. Суд лише в межах заявлених вимог повинен був здійснити оцінку його доводів та наданих ним доказів щодо народження ОСОБА_3 на території України та встановлення факту, що остання є його бабусею. На підтвердження даного факту ним були надані належні та допустимі докази.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із не доведеності її вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законодавець визначив на рівні процесуального закону особливості, пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що під час розгляду справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Тільки в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, у частині другій статті 318 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 569/4466/23 (провадження № 61?6986св23).

Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

У статті 1 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року (тут і далі – в редакції, чинній на час звернення із заявою до суду, Закон) передбачено визначення, зокрема, таких термінів:
Громадянство України – правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.
Громадянин України – особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Іноземець – особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Проживання на території України на законних підставах – проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Чинне законодавство, яке регулює підстави і порядок набуття громадянства та його припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб розрізняє, зокрема, порядок та процедуру встановлення належності до громадянства України (ст.3 Закону України «Про громадянство України») та набуття громадянства України (ст.8 Закону України «Про громадянство України»).

В даному випадку заявник звернувся до суду із даною заявою про встановлення факт місця народження бабусі ОСОБА_3 на території України та встановлення факту родинних відносин з метою отримання у подальшому громадянства в порядку набуття на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство».

У статті 8 Закону передбачено порядок набуття громадянства України за територіальним походженням, згідно з яким особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:
особою без громадянства – декларація про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем – зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано:
1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, – декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні;
2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, – заяву про зміну громадянства;
3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, його подружжям – декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя;
4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та його подружжям – декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя;
5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, – декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

У пункті 28 Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:
а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;
б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

У пункті 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, з викладеного можна зробити висновок, що у разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи, в тому числі, про встановлення факту народження діда чи баби, на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" до 24 серпня 1991 року, та встановлення факту родинних зв?язків між заявником, та особою, яка народилася на території України до 24 серпня 1991 року.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відомо, що заявник з метою набуття громадянства України за територіальним походженням та отримання паспорта громадянина України звернувся до суду та просив встановити факт місця народження бабусі ОСОБА_3 в с. Вершино-Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, що входило до складу УРСР на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та встановити факт того, що він, є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.ст.76, 77 79 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У справі, що переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є громадянином Туркменістану, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_4 (а.с.27).

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 06.07.2004, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кенар міста Туркменбаші Туркменістану. Батьком ОСОБА_1 вказаний ОСОБА_5 , матір`ю – ОСОБА_6 (а.с.16).

Згідно копії підтвердження народження №12 від 27 січня 2020 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел. Кенар міста Туркменбаші. Його матір`ю є ОСОБА_3 (а.с.10).

Як вбачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_3 від 27 січня 2020 року, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Вершино-Кам?янка Новгородківського району Миколаївської області (а.с.4).

В матеріали справи також міститься копія картки прописки ОСОБА_3 , з якої вбачається, що остання за національністю українка, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Кам?янка, Новгородківського району (а.с.6-7).

Згідно відповіді Державного архіву Кіровоградської області від 23 вересня 2020 року №А-141/271/01-18 та від 30.09.2020 №152/236/01-36 метричні книги реєстрації актів про народження у с. Вершино-Кам`янка сучасного Новгородківського району Кіровоградської області за 1917 рік до архіву на зберігання не надходили, тому надати архівний витяг про народження ОСОБА_3 немає можливості.

Також повідомлено, що підтвердити факти проживання, навчання у школі, прописки та виписки, міграції, відвідування церкви ОСОБА_3 у період з 1917 року по 1946 рік немає можливості у зв`язку із відсутністю документів.

Згідно відповіді Новгородківської селищної ради Кіровоградської області від 07.07.2021 №03-23/62, відомості про ОСОБА_3 в погосподарських книгах Вершино-Кам`янської сільської ради за 1944-1946 роки відсутні.

Державний архів Кіровоградської області у відповіді №169/276/02-08 від 20 жовтня 2021 року повідомив, що метричні книги церкви Святого Миколая с. Вершино-Кам`янка Олександрійського повіту Херсонської губернії за 1917 рік до архіву на зберігання не надходили, тому надати архівний витяг про народження ОСОБА_8 немає можливості.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Українська РСР була проголошена 10 березня 1919 року, Українська Народна Республіка проголошена 20 листопада 1917 року (22 січня 1918 року проголошена незалежною та суверенною державою). 

Як зазначалось вище ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, ще до проголошення Української РСР та УНР, а отже до того, як село Вершино-Кам?янка Новгородківського району Миколаївської області входило до складу Української РСР та УНР.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 або її батьки постійно проживали в с. Вершино-Кам`янка сучасного Новгородківського району Кіровоградської області після проголошення УНР, УРСР – матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для встановлення факту місця народження ОСОБА_3 в с. Вершино-Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, що входило до складу УРСР.

Оскільки встановлення факту родинних відносин також було направлено на набуття громадянства України заявником, встановлення цього факту окремо не призведе до виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, а тому підстав для задоволення заяви в цій частині також не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий –                                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                        Ю.М. Мальований

                                                                                                               О.В. Маміна