ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 липня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/115/24	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
          суддів: Колоколова С.І.,
                                                          Принцевської Н.М.,
секретар судового засідання – Полінецька В.С.,
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Довбня Д.В., за ордером;
від відповідача: Верескун А.С., у порядку самопредставництва;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль”
на рішення Господарського суду Одеської області
від 10 квітня 2024 року (повний текст складено 22.04.2024 року)
у справі № 916/115/24
за позовом: Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль”  
до відповідача: Головного управління Національної поліції в Херсонській області
про стягнення 1 180 888,55 грн., -

суддя суду першої інстанції: Желєзна С.П.,
місце прийняття рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 10.07.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 Акціонерне товариство „Херсонська теплоелектроцентраль” (далі також – позивач, АТ “Херсонська ТЕЦ”) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі також – відповідач, Управління, ГУНП в Херсонської області) про стягнення заборгованості у розмірі 1 180 888,55 грн. за договором про постачання теплової енергії/
В обґрунтування позовних вимог, АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” посилається на невиконання ГУНП в Херсонської області своїх зобов`язань за Договором від 08.02.2021 №32-Т/109 в частині оплати вартості наданих відповідачу послуг з постачання теплової енергії у період лютого-березня 2022 в будівлі за декилькома адресами, власником (користувачем) яких є Управління, з урахуванням того, що відповідні будівлі обладнані приладами комерційного обліку.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 (суддя Желєзна С.П.) у позовних вимогах Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про стягнення з останнього 1 180 888,55 грн. відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами підстав для стягнення з відповідача заявленої АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” суми, оскільки судом було встановлено:
- відсутність у матеріалах справи доказів зняття позивачем показань приладів обліку у спірних будівлях відповідача, що, в свою чергу, є обов`язком АТ “Херсонська теплоелектроцентраль”, згідно з умовами  Договору від 08.02.2021 №32-Т/109;
- відсутність доказів (відомостей) про обсяги спожитої відповідачем теплової енергії в попередніх опалювальних періодах, на які посилається позивач та зазначає про наступне коригування останніх; 
- здійснення позивачем розрахунку із застосуванням формул, правомірність застосування яких не доведена;
- наявність достатніх доказів на підтвердження припинення споживання Управлінням теплової енергії шляхом перекриття засувок контролю руху теплоносіїв, у зв`язку з евакуацією відповідача з території Херсонської області 24.02.2022.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство “Херсонська теплоелектроцентраль” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи та прийнято з порушенням норм матеріального права і при недотриманні норм процесуального права.
Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано, зокрема, що відповідно п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 №830 (надалі - Правила 830), споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Крім того, посилаючись на п.п. 14, 49, 50 Правил №830, позивач наголошує на тому, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку, не допускається. Відповідне обмеження (припинення) надання послуги з постачання теплової енергії можливо лише з боку виконавця з надання комунальних послуг, яке здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, з оголошенням відповідних повідомлень
АТ “Херсонська ТЕЦ” наполягає на тому, що жодним нормативно-правовим актом, не передбачено припинення надання послуг з постачання теплової енергії в наслідок евакуації, тощо, в опалювальний період, окрім визначених Правилами №830 та Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Скаржник звертає увагу на те, що Наказ відповідача від 24.02.2022 №87 не містить будь-яких посилань на припинення споживання теплової енергії. Водночас, у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №908/1349/19 зазначено, що самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати.
Також, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості розрахунків заборгованості за спожиті послуги, здійснених позивачем, оскільки, за твердженням АТ “Херсонська ТЕЦ”, всі розрахунки проводяться у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358), в тому числі і в випадку виходу з ладу приладу комерційного обліку, та яка є обов`язковою для позивача при проведенні відповідних нарахувань та перерахунків.
Разом з цим, апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не наведено правомірності розрахунку теплової енергії, оскільки розрахунки здійснюються у визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії, включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст. 10 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, та/або у відповідності Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду, у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів-членів колегії: Діброви Г.І., Ярош А.І., від 03.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” на рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 та призначено її розгляд на 10 липня 2024 року об 11:30 год; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
11.06.2024 від ГУНП в Херсонської області до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач наполягає на її безпідставності та необґрунтованості, не погоджується з доводами останньої та просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Позиція Управління, яка викладена у відзиві на апеляційну скаргу є аналогічною позиції, наведеної останнім в суді першої інстанції, та яка міститься у відзиві на позовну заяву АТ “Херсонська теплоелектроцентраль”.
Так, Управління вважає, що відповідач не зобов`язаний відшкодувати вартість теплової енергії, правомірність нарахування якої позивачем не підтверджена, та яка фактично не споживалась ГУНП в Херсонської області.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 задоволено заяву представника ГУНП в Херсонській області – Верескун Анастасії Сергіївни про надання їй можливості брати участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів – через систему відеоконференцзв`язку “EasyCon”. Вирішено здійснювати розгляд даної справи в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.06.2024 задоволено аналогічну заяву представника АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” – адвоката Довбні Дмитра Віталійовича.
У зв`язку із перебуванням у щорічних відпустках суддів-членів колегії Діброви Г.І. (з 01.07.2024 по 26.07.2024) та Ярош А.І. (з 21.06.2024 по 23.07.2024), розпорядженням керівника апарату суду від 05.07.2024 №192 було призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/115/24.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 для розгляду справи №916/115/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді – Савицького Я.Ф., суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.07.2024 справа №916/115/24 прийнята до провадження вказаним складом судової колегії.
10.07.2024 у судове засідання з`явились представники обох сторін. Представник АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги. Представник ГУНП в Херсонській області, виклавши свою правову позиці. По справі, проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні 10.07.2024, яке проводилось в режимі відеоконференції, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
З огляду на матеріали справи вбачається, що 08.02.2021 між АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” (Виконавець) та Управлінням  (Споживач)  було укладено договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії №32-Т/109 (далі – Договір), відповідно до п. 1 якого Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Найменування послуги: ДК 021:2015 код 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (для потреб учбових корпусів, приміщення) в кількості 854,125  Гкал. 
У п. 3 Договору №32-Т/109 від 08.02.2021 сторонами визначено наступну інформацію про Споживача: адреса: м. Херсон, вул. Лютеранська 4, вул. Маяковського, 10, вул. Залаегерсег 29А, вул. Теплоенергетиків 3.
Опалювальна площа (об`єм) будівлі споживача:11677 кв.м., 2568,1 кв.м., 2125,8 кв.м., 1568 кв.м. відповідно.
Всі об`єкти Споживача обладнані вузлами комерційного обліку теплової енергії (тепловими лічильниками).
Згідно з п.п. 6, 8 Договору виконавець забезпечує постачання теплоносія безперервно з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період безперервно.
Визначення якісних та кількісних показників послуги здійснюється за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку (п. 10 Договору).
Відповідно до п. 12 Договору, обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку. Якщо будівлю оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії обсяг спожитої послуги у будівлі визначається як сума показань таких вузлів обліку. Одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Згідно з п. 14 Договору, у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку теплової енергії до відновлення його роботи або заміни ведення комерційного обліку спожитої послуги здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315, з урахуванням середнього обсягу споживання теплової енергії протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів.
Положеннями п. 15 Договору встановлено, що початок періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку визначається: за даними електронного архіву - в разі отримання з нього інформації щодо дати початку періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку; з дати, наступної за днем останнього періодичного огляду вузла комерційного обліку, - разі відсутності електронного архіву. Кінцем періоду виходу з ладу вузла комерційного обліку є день прийняття на абонентський облік відремонтованого або заміненого вузла комерційного обліку.
Приписами п. 16 Договору передбачено, що початок періоду відсутності вузла комерційного обліку, у зв`язку з його втратою, визначається з дня, наступного за днем останнього дистанційного отримання показань, або з дня, наступного за днем останнього зняття його показань (в усіх інших випадках). Кінцем періоду відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його втратою є дата прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку, встановленого на заміну втраченого.
Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється щомісяця виконавцем у присутності споживача або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань або здійснює споживач щоденно в робочі дні. У такому разі, виконавець зобов`язаний забезпечити можливість самостійного (без додаткового звернення до виконавця в кожному окремому випадку) ознайомлення з показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку споживачем через електронну систему обліку розрахунків споживачів (п. 18 Договору).
Відповідно до п. 19 Договору, у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань засобів вимірювальної техніки для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будівлі протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерахунок із споживачем.  Перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
Ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (п. 35 Договору).
Згідно з п. 24 Договору, виконавець формує та не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає рахунок на оплату послуги. Рахунок надається на паперовому носії. Рахунок на оплату спожитої послуги надається не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Споживач здійснює оплату за цим Договором щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 25 Договору).
Плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». (п. 27 Договору).
У силу положень пп. 10 п. 29 Договору Споживач має право в установленому законодавством порядку відключитися від мереж централізованого теплопостачання.
Споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, що визначені встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені цим Договором (п. 30 Договору).
Пунктом 38 Договору передбачено, що Виконавець має право обмежити (припинити) надання послуги споживачеві у разі непогашення в повному обсязі заборгованості з оплати спожитої послуги.
Відповідно до п. 40 Договору, останній набирає чинності з моменту укладення і діє до 31.12.2021. Сторони, керуючись частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього Договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.02.2021.
За пунктом 41 Договору, його дія може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі, укладеному в поточному році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
Судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням Херсонської міської ради №359 від 23.10.2021 опалювальний період 2021 – 2022 років у м. Херсоні був розпочатий з 01.11.2021. 
Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №895 від 16.12.2021 АТ “Херсонська ТЕЦ” було встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів міста Херсона. 
Додатковою угодою №1/832 від 20.12.2021 до Договору №32-Т/109 від 08.02.2021 сторонами було продовжено строк дії Договору до 31.03.2022.
На виконання зобов`язань за Договором №32-Т/109 від 08.02.2021 АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” в частині постачання теплової енергії до об`єкта відповідача:
-по вул. Лютеранська, буд. 4, було складено акти №281 за лютий 2022 на суму 454 660,93 грн.; за березень 2022 на суму 503 387,23 грн.;
-  по вул. Маяковського, буд. 10, було складено акти №305 за лютий 2022 на суму 398 827,25 грн., за березень 2022 на суму 439 774,31 грн. 
Вказані акти Управлінням не підписані (т. 1 а.с. 22-25).
Також відповідачу були виставлені відповідні рахунки на оплату теплової енергії за лютий-березень 2022.
При цьому, АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” зазначає, що метою покращення відображення в бухгалтерському та теплоспоживаючому обліку даних, об`єкти споживання теплової енергії  Управління були поділенні на різні особисті рахунки, а саме: м. Херсон вул. Лютеранська 4 - особовий рахунок №281; м. Херсон вул. Маяковського, 10, вул. Залаегерсег, 29А, вул. Теплоенергетиків, 3 - особовий рахунок №305. 
Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №117 від 25.03.2022 було вирішено закінчити опалювальний період 2021 – 2022 на території Херсонської міської територіальної громади не пізніше 31.03.2022.
18.01.2023 між сторонами по справі було укладено договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання теплової енергії №5-Т/12 на постачання позивачем теплової енергії до 31.12.2023. 
У матеріалах справи наявна Методика розрахунку з проведення розрахунків за споживання теплової енергії по об`єкту Управління за адресою вул. Залаегрсег, 29 (т. 1 а.с. 40-41) за січень та лютий 2022. Щодо березня 2022, то позивачем зазначено, що за березень показники передані в СЗТЕ не були, у зв`язку з чим на підставі закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», постанови КМУ від 01.08.2019 №830 (зі змінами) були проведені нарахування теплової енергії по показникам приладу обліку теплової енергії попереднього року з наступним корегуванням.
Аналогічні Методики розрахунку містяться у матеріалах справи відносно об`єктів Управління за адресами: вул. Лютеранська, 4 (т. 1 а.с. 47-48), вул. Теплоенергетиків, 3 (т.1 а.с. 58-59), вул. Маяковського, 10 (т. 1 а.с. 92-93).
В матеріалах справи наявні відомості-звіти про відпуск теплової енергії  за адресами: м. Херсон, вул. Залаегерсег 29А, вул. Лютеранська 4, вул. Теплоенергетиків, 3, вул. Маяковського, 10, складені до 18.02.2022; звіти про обсяги відпуску теплової енергії за січень 2022 тощо.
У зв`язку з несплатою Управлінням послуг з постачання об`єктам останнього теплової енергії, 12.04.2023 2023 АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” звернулось до відповідача із вимогою про сплату заборгованості по рахункам №281 та №305 у розмірі 773 368,05 грн. (т. 1 а.с. 101-102).
У відповідь на вказану вимогу, Листом від 29.05.2023 №1296/04/5/2023 Управління просило позивача здійснити перерахунок заборгованості за 2022 рік, посилаючись на окупацію Херсонської області з 01.03.2022 по 11.11.2022 та евакуацію підрозділів поліції з 24.02.2022.
На підтвердження зазначеного Управлінням до суду було надано копію Наказу від 24.02.2022 №87 про введення з 24.02.2022 плану евакуації підрозділів поліції в безпечні райони. 
Крім того, до матеріалів справи надано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 135, -137,139), відповідно до яких спірні об`єкти Управління у березні 2022 знаходились на окупованій території м. Херсон та захоплені військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації та учасниками підконтрольних Російській Федерації незаконних збройних формувань.
Свідком  Соколенко Віктором Миколайовичем у нотаріально посвідченій  заяві свідка  від 19.02.2024 було повідомлено, що він працює в Управлінні, та на виконання усного наказу керівника, з урахуванням наказу №87 від 24.02.2022, перед залишенням адміністративної будівлі 25.02.2022 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, він припинив  постачання теплової енергії,  а саме перекрив  засувки контролю руху теплоносія.  Після деокупації м. Херсона 19.11.2022 під час огляду адміністративного приміщення було встановлено, що у приміщенні теплопостачання відсутнє; 07.01.2023 засувки контролю руху теплоносія були відкриті для постачання теплової енергії з метою розміщення особового складу.
Свідком   ОСОБА_1 у нотаріально посвідченій  заяві свідка  від 19.02.2024 було повідомлено, що він працює в Управлінні. Свідок зазначає про  припинення 24.02.2022 постачання теплової енергії за адресами: м. Херсон, вул. Маяковського, 10 та вул. Залаегерсег, 29А.  Засувки контролю руху теплоносія по АДРЕСА_1 , були відкриті 22.11.2022, в іншому  приміщенні – з 04.01.2023.
Свідком ОСОБА_2 у нотаріально посвідченій заяві свідка від 19.02.2024 було повідомлено, що він працює в Управлінні. Свідок зазначає про  припинення 01.03.2022 постачання теплової енергії за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4. Станом на 19.02.2024 року засувки контролю руху теплоносія за вказаною адресою перекриті, подача теплоносія не здійснюється у зв`язку із неможливістю розмінування теплового колодязя постачальника теплової енергії - АТ “Херсонська ТЕЦ”.
Вказані обставини були підтверджені свідками у судовому засіданні 18.03.2024. 
Однак, АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” звернулась до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Управління відповідної заборгованості за рахунком №281 у розмірі 413 482,75 грн. та рахунком №305 у розмірі 767 405,80 грн.  
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.
Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
У даному спірному випадку АТ “Херсонська ТЕЦ” наполягає на тому, що позивачем як постачальником виконано належним чином взяті на себе обов`язки за відповідним Договором від 08.02.2021 №32-Т/109 та поставлено ГУНП в Херсонської області теплову енергію, зокрема, у лютому-березні 2022, за яку відповідач не розрахувався.
У даному контексті судова колегія зазначає наступне.
Щодо стягнення з ГУНП в Херсонської області вартості теплової енергії, розрахованої позивачем за березень 2022.
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у спірний період часу (зокрема, у березні 2022) місцезнаходженням об`єктів відповідача є наступні адреси: Україна, Херсонська область, місто Херсон, вул. Лютеранська 4, вул. Маяковського, 10, вул. Залаегерсег 29А, вул. Теплоенергетиків 3.
За визначенням ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому дослідженні, є факт окупації Російською Федерацією міста Херсона з 01.03.2022 по 11.11.2022.
Тобто у період, за який позивач просить суд стягнути заборгованість за поставлену ним теплову енергію відповідачу (березень 2022), місцезнаходженням відповідача була тимчасово окупована територія України.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” (далі Закон) правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації (п. 7 ч. 11 Закону).
Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (ст. 2 Закону).
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. 
Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. 
На такі правочини не поширюється дія положення абз. 2 ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 Закону на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.
Враховуючи викладене та приписи ст. 2 Закону колегія суддів зазначає, що його дія розповсюджується на спірні правовідносини у даній справі.
Отже позивач в період з 01.03.2022 по 31.03.2022 не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання теплової енергії відповідачу.
Враховуючи відсутність у позивача права на отримання заявлених до стягнення грошових коштів у частині позовних вимог щодо розрахунків за березень 2022 та відсутність у відповідача кореспондованого зобов`язання їх сплачувати, підстави для задоволення у цій частині позовних вимог відсутні.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, обставини та правовідносини якої є подібними до тих, які розглядаються у даній справі.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з ГУНП в Херсонської області вартості теплової енергії, розрахованої позивачем за березень 2022, залишаються без задоволення з мотивів, викладених вище.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення з Управління коштів за поставлену теплову енергію у лютому 2022, то судова колегія виходить з наступного.
Правовідносини між теплопостачальною організацією та (Виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (Споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), регулюються спеціальним законодавством, зокрема Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за №1198, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (набрали чинності 04.09.2019) (далі – Правила №830).
У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України від 02.06.2005 №2633-IV «Про теплопостачання» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин – від 13.11.2021) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Отже, Договір №32-Т/109 від 08.02.2021 прямо передбачений законодавством України та є обов`язковим для виконання.
Згідно із ч. 1 п. 7 Правил №830, визначення кількості та якості послуги здійснюється відповідно до умов договору: 1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору. 
Вказане узгоджується з пунктами 10 та 12 Договору, за якими визначення якісних та кількісних показників послуги здійснюється за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку. Обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку. Одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Пунктом 9 Правил №830 передбачено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених ч. 1 ст.  16 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. 
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). 
Згідно із ч. 1ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За частиною 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання у тому числі приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.
На підтвердження початку та закінчення опалювальних періодів 2021-2022, 2022-2023 у матеріалах справи містяться відповідні рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради (т.1 а.с. 63-64, 80-83).
На підтвердження тарифу на теплову енергію, який застосовувався в опалювальний період 2021-2022 років, у матеріалах справи наявне Рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №895 від 16.12.2021 «Про встановлення тарифів АТ “Херсонська ТЕЦ”  на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів міста Херсона (т. 1 а.с. 84-85).
На підтвердження надання послуг за Договором від 08.02.2021 №32-Т/109 щодо здійснення теплопостачання у лютому 2022 у приміщеннях відповідача АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» було надано суду відомості-звіти про відпуск теплової енергії та параметри теплоносія за показаннями лічильника, зокрема, за лютий 2022 року за чотирма адресами розташування об`єктів споживача, а також надано методику з проведення розрахунків за споживання теплової енергії за чотирма об`єктами (т. 1 а.с.35 – по 18.02.2022 по адресу: вул. Залаегерсег 29А; т. 1 а.с. 47 – по 28.02.2022 по адресу: вул. Лютеранська 4; т.1 а.с. 53 – по 28.02.2022 по адресу: вул. Теплоенергетиків 3; т. 1 а.с. – по 18.02.2022 по адресу: вул. Маяковського, 10).
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що ГУНП в Херсонської області жодним чином не заперечує факт теплопостачання до 24.02.2022, а незгода відповідача з відповідними нарахуваннями полягає лише в посиланнях Управління на евакуацію останнього 24.02.2022, у зв`язку з чим відповідачем були перекриті засувки контролю руху теплоносія за спірними адресами, а тому з 24.02.2022 подача теплоносія відповідачу не здійснювалась.
Однак, судова колегія зазначає, що матеріалами справи підтверджується нарахування Управлінню за споживання теплової енергії за об`єктом по вул. Залаегерсег 29А лише по 18.02.2022 (включно); за об`єктом по вул. Маяковського, 10 – також по 18.02.2022 (включно), що свідчить про хибність доводів відповідача у даній частині.
За об`єктами по вулицях Лютеранська 4 та Теплоенергетиків 3 розрахунки проведені по 28.02.2022 (включно).
Водночас, як зазначалось вище, згідно з показаннями свідка ОСОБА_2 , припинення постачання теплової енергії за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4. шляхом перекриття відповідачем засувок контролю руху теплоносія відбулось 01.03.2022, а тому відповідні заперечення Управління є неспроможними.
Об`єкт відповідач по адресу: вул. Теплоенергетиків 3 був перекритий від теплопостачання 25.02.2022 (згідно показанням свідка ОСОБА_3 ).
Проте, апеляційна колегія зазначає, що 17.09.2019 набрав чинності Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019 №169 (далі - Порядок №169), а починаючи з грудня 2021 до споживачів теплової енергії розповсюджуються вказані вище у даній постанові "Правила надання послуги з постачання теплової енергії" (Правила №830).
Згідно з п.42 Правил №830 споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку №169.
Більш того, за вказаним пунктом це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Апеляційний суд наголошує, що системний аналіз вищенаведених нормативних актів свідчить про те, що у лютому 2022 жодним нормативним актом не була передбачена можливість самостійного, без дотримання встановленого порядку, відключення споживачів теплової енергії від мереж централізованого опалення.
Верховний Суд у постанові від 14.04.2020 у справі №908/1349/19 зазначив, зокрема, що самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг (аналогічна позиція також застосована у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №487/955/18).
При цьому виконання теплопостачальною організацією своїх зобов`язань щодо надання послуг централізованого опалення, зобов`язує споживача їх оплатити, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання. Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1706цс15, від 11.11.2015 у справі №6-1192цс15.
З огляду на вказане, судова колегія не враховує аргументи апелянта стосовно його самостійного відключення від центрального постачання теплоенергії з огляду на звільнення останнім спірних приміщень в період 24.02.2022-28.02.2022, оскільки такі дії не припинили статусу Управління як споживача відповідних комунальних послуг.
Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє жодне повідомлення 24.02.2022 відповідачем позивача щодо вимог про припинення постачання на спірні об`єкти Управління теплопостачання.
Наданий відповідачем Наказ від 24.02.2022 №87 не містить будь-яких посилань на припинення Управлінням споживання теплової енергії. Доказів на підтвердження доведення суті цього наказу до позивача у матеріалах справи також не міститься.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено припинення надання послуг з постачання теплової енергії відповідачу, в наслідок його евакуації, про що позивач навіть не був обізнаний.
На підставі даних, зазначених у відповідних відомостях-звітах про відпуск теплової енергії та параметри теплоносія за показаннями лічильника за лютий 2022, по кожному з чотирьох спірних об`єктів Управління позивачем було здійснено розрахунок теплової енергії, враховуючи, що усі об`єкти відповідача оснащені приладом комерційного обліку теплової енергії.
За абзацом 1 п. 19 та п. 20 Правил №830, облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (далі – Методика №315).
Методика №315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. 
Отже, всі розрахунки щодо споживання теплової енергії проводяться у відповідності до Методики №315, яка є обов`язковою для позивача при проведені нарахувань та перерахунків, а тому висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості розрахунків – є помилковими.
У матеріалах справи наявні окремі Методики розрахунків за кожним з чотирьох спірних об`єктів відповідача.
У цих розрахунках зазначено наступне: кількість теплової енергії відображається в МВт-годинак; розрахунок за спожиту теплову енергію за звітний період проводиться за формулою: Q = Qспож.т.л., Гкал, де Оспож.т.л. - кількість спожитої тепловоі енергії абонентом за звітний період, що визначена за показаннями теплолічильника, Гкал; кількість спожитої теплової енергії, визначена за показаннями теплового лічильника, розраховується за формулою: Оспож.т.л. = (Wк - Wп) * 0,86, де Wк, Wп - кінцеве і початкове показання теплового лічильника за звітний період, в МВт-годинах; Тк - календарний час звітного періоду, год., Тк = 24 • n, де 24 - це кількість годин у добі, n - кількість днів у  звітному періоді; Тфакт. - фактичний час роботи теплолічильника за звітний період, год.
Пунктами 4, 5 вказаної Методики зазначено, що записи в журнал обліку виконуються щоденно, крім святкових і вихідних днів, бажано в один і той же час (наприклад, з 9-00 до 10-00 години). Абонент узгоджує з тепловою інспекцією теплопостачальної організації терміни надання інформації про споживання теплоти за звітний період. Інформація надається разом з журналом обліку.
Тобто, дані, визначені у відомостях-звітах щодо параметрів теплоносія за показаннями лічильника у лютому 2022 по об`єктам за адресами: вул. Залаегерсег 29А, вул. Лютеранська 4, вул. Теплоенергетиків, 3 та вул. Маяковського, 10, були узгоджені з відповідачем, що не спростовано будь-якими доказами у даній справі.
Апеляційна колегія звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача щодо неналежного надання послуг з теплопостачання або щодо неправильного розрахунку обсягу отриманої теплової енергії до 24.02.2022 (об`єкти по вул. Маяковського, 10 та вул. Залаегерсег 29А), що свідчить про те, що і подальший (з 24.02.2022 по 28.02.2022) відповідний розрахунок за адресами: вул. Лютеранська 4 та вул. Теплоенергетиків 3 (який здійснювався аналогічним способом) є правильним.
До того ж, судова колегія вважає, що маючи намір оспорити цей розрахунок, апелянт не був позбавлений можливості подати до суду власний розрахунок на підтвердження іншої кількості спожитої теплоенергії (з урахуванням того, що за твердженням відповідача, до 24.02.2022, тобто протягом майже цілого місяця, він отримував тепло).
Таким чином, позивачем було правомірно виставлено відповідачу рахунки за спожиту теплову енергію у лютому 2022 за об`єктами:
- рахунок №305: по вул. Маяковського, 10, вул. Залаегерсег, 29А, вул. Теплоенергетиків, 3 – на суму 398  827,25 грн. (з ПДВ) (т. 1 а.с. 78),
- рахунок №281: по вул. Лютеранська, 4 – на суму 454  660,93 грн. (з ПДВ) (т. 1 а.с. 99).
Контррозрахунку щодо вартості споживаної теплової енергії у лютому 2022, який Управлінням вважається правильним, відповідачем до суду не надано.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Доказів сплати заборгованості наданих Управлінню послуг з теплопостачання за лютий 2022 матеріали справи не містять, з огляду на що відповідачем порушено зобов`язання за Договором від 08.02.2021 №32-Т/109 про надання послуг з постачання теплової енергії.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 853  488,18 грн. є законними та обґрунтованими, а відтак - підлягають стягненню з відповідача, що не було досліджено судом першої інстанції.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” на рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду – частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, то апеляційна колегія зазначає, що пунктом 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів, з підстав часткового скасування судового рішення та часткового задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області заборгованості за Договором від 08.02.2021 №32-Т/109 про постачання теплової енергії у лютому 2022.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області 853 488,18 грн. заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у лютому 2022 на об`єкти споживача.
В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2024 у справі №916/115/24 – залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” 12  803,32 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи у Господарському суді Одеської області та 19  203,48 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази, із зазначенням повних та необхідних реквізитів сторін.
Матеріали справи №916/115/24 повернути до Господарського суду Одеської області.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений та підписаний 15.07.2024.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Колоколов С.І.
        Суддя                                                                                          Принцевська Н.М.