Номер провадження: 33/813/2167/24
Номер справи місцевого суду: 947/22176/24 
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи,  апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.8).
Відповідно до адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 , 19 червня 2024 року, приблизно о 17 год. 25 хв., керувала транспортним засобом Mercedes-Benz SG3 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Зої Космодем`янської, біля буд. 97, в м. Одеса, без діючого посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушила п. 2.1А Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). 
       Правопорушення вчинено повторно протягом року. Так, 13 листопада 2023 року постановою, серії ЕАТ №8132741, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.4).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Миколюк А.П. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 10-15).

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 18 вересня 2024 року о 10 год. 20 хв., ОСОБА_1 та її захисник Миколюк А.П. не з`явились, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, у строк, передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.21-22). 

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до п. 2.1а ПДР України, водій транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторне протягом року, передбачена відповідність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2 - ч.4 цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:
- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП протягом року притягалася до адміністративної відповідальності (постанова ЕАТ №8132741 від 13 листопада 2023 року, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.) (а.с.3);
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №813906 від 19 червня 2024 року (а.с.1); 
- копією постанови від 13.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8132741, з якої вбачається, що ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.126 КУпАП (а.с.4);
- відеозаписами події (а.с.5).

Отже, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 , будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, не може бути суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки право керування транспортним засобом у неї є, апеляційний суд не приймає, оскільки предметом перегляду зазначеної справи є постанова від 06.08.2024 року, постановлену на підставі протоколу ААД №813906 (за ч. 5 ст. 126 КУпАП), а не постанова ЕАТ №8132741 від 13.11.2023 року. При цьому, будь-яких доказів оскарження та скасування в установленому законом порядку зазначеної постанови апелянтом не надано.

Посилання захисника ОСОБА_1 на те, що правом керування транспортним засобом ОСОБА_1 була позбавленою рішенням суду, за що існує відповідальність за іншою частиною статті 126 КУпАП (ч. 4), апеляційний суд відхиляє, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеної обставини апелянтом також надано не було.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відсутність посвідчення водія не виключає можливості застосування до правопорушника такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п.2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Слід також зазначити, що як Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), так і п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 266, 268, 283-285, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        С.М. Сегеда