ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7111/23                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Голяшкіна О.В., 
судді - Заїка М.М., Швед Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року у справі у справі №580/7111/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,                                                                               
ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19.05.2022 проходить військову службу в Збройних Силах України на особливий період військового стану у складі військової частини НОМЕР_1 та у період з 19.05.2022 по 01.12.2022 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317, а тому набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Проте згідно довідки відповідача від 22.07.2023 №0989/10/2488 про нарахований дохід       додаткова винагорода у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, позивачу не була нарахована. Зазначає, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Новогродівська міська територіальна громада відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» пункт 2-1 постанови №168 доповнено та встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Проте на момент спірних правовідносин не існувало жодного наказу Міноборони, який вважався регуляторним актом у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зачіпав соціально-економічні права, свободи й законні інтереси військовослужбовців, що проголошені та гарантовані Конституцією та законами України, а саме визначав порядок та умови нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022; містив відомості про реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку       та підлягав застосуванню під час не включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди. Також постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю. Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;       окремі обмеження прав і свобод       можуть бути встановлені в умовах воєнного або надзвичайного стану, проте такі обмеження встановлюються виключно законом; встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1,3,6,8,19, 64 Конституції України. Посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2018 у справі №824/166/15-а, згідно з якими держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для її отримання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022.
При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено, що позивач у спірний період не виконував бойові завдання (розпорядження), за які нараховується додаткова винагорода, передбачена постановою №168, у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди є протиправною.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і  процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що відсутні будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій. Скаржник вказує, що підставою для виплати додаткової винагороди є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення. Ствердужє, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317, на яку посилається, не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідко про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.   
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що бездіяльність відповідача щодо неотримання або ненаправлення довідки про участь позивача у бойових діях не можуть мати негативні наслідки для позивача, а отже, й не можуть впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди, тим більше, що матеріали справи містять докази участі позивача у бойових діях. Відтак апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Зауважує, що судом    першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи, надано їм належну правову оцінку, на підставі чого прийнято обґрунтоване та законне рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, солдат ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 №355 з 19.05.2022 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 (відповідач у справі) та призначений на посаду номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_1 і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України       солдат ОСОБА_1 у період з 19.05.2022 по 01.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у АДРЕСА_3. Підстава: наказ командира оперативно-тактичного угруповання «ІНФОРМАЦІЯ_2» №124 від 10.06.2022, наказ командира оперативно-тактичного угруповання «ІНФОРМАЦІЯ_3» №122 від 08.12.2022.
Новогродівська міська територіальна громада передбачена Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 травня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України       від 25 квітня 2022 року №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 травня 2022 року № 92), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2022 за № 521/37857, з подальшими змінами, який був чинним у спірний період (далі - Перелік №75).
Згідно довідки про дохід від 06.09.2023 №0989/10/2982 за період з 19.05.2022 по 31.07.2023 позивачу за спірний період з 19.05.2022 по 01.12.2022 виплачувалась винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 30 000 грн. щомісячно.
Вважаючи, що має право на отримання за вказаний період винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100 000 грн., позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам скаржника в апеляційні скарзі та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У ч. 2 ст. 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується    у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Абзацом 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил    України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №    745/32197 (далі - Порядок № 260).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022 року) Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до п. 4 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з п. 6 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
Відповідно до п. 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану    військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно (з 19.07.2022 року з набранням чинності постановою від 07.07.2022 року №793 (застосовується з 01.06.2022 року) - в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди    збільшується до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.
Водночас, реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення    порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.
У постанові від 22.11.2023 року у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням п. 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою №793 (застосовується з 24.02.2022 року), Постанова №168 доповнена п. 2-1, яким установлено, що    порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до ст. 8 Закону України від 06.12.1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України  та Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції 26.06.2018 за №745/32197) (далі - Порядок №260).
Наказом Міністерства оборони України від 01.04.2022 року №98, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 року за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розд. І п. 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.
В окремому дорученні від 23.06.2022 року №912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду, за який судом задоволені позовні вимоги, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або    забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено    виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи,    командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абз. абз. 3 - 5 п. 3 цього доручення.
Надати право керівникам    органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України,    включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах,    починаючи з 24.02.2022 року.
Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 6 окремого доручення від 23.06.2022 року №912/з/29).
З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління,    штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абз. 3 п. 3 та абз. 4 п. 4 окремого доручення від 23.06.2022 року№912/з/29.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі №560/3153/23, від 21.03.2024 року у справах №560/3159/23 та №560/3141/23.
Таким чином, передумовою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. відповідно до Постанови № 168, є визначене Міністром оборони України документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 року №0989/10/2982 про нарахований дохід за спірний період, позивач отримував додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 в таких розмірах: червень 2022 року - 30   000,00 грн., липень 2022 року - 42 580,65 грн., серпень 2022 року- 30   000,00 грн., вересень 2022 року - 30   000,00 грн., жовтень 2022 року - 30   000,00 грн., листопад 2022 року - 30   000,00 грн., грудень 2022 року - 30   000,00 грн.
Водночас, судом встановлено та відповідачем не заперечувалось, що додаткова грошова винагорода в розмірі 100   000,00 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, позивачу за вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась за відсутністю підстав для такого нарахування.
Водночас, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які визначені п. 3 окремого доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, що б підтверджували безпосередню участь позивача протягом спірного періоду (з 19.05.2022 по 01.12.2022) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 
Зазначене виключає можливість суду встановити, що позивач брав безпосередню участь у таких діях та заходах, кількість таких днів, що має суттєве значення для виплати додаткової винагороди в розмірі 100   000,00 грн. на місяць, яка обчислюється пропорційно часу участі військовослужбовця у відповідних діях та заходах.
Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивач мав право за спірний період на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100   000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, адже така участь повинна бути підтверджена відповідними документами.
Колегія суддів не може погодитись з доводами суду першої інстанції про недоведеність відповідачем того, що позивач у спірний період не виконував бойових завдань, за які нараховується додаткова винагорода, позаяк підставою для нарахування та виплати такої винагороди може слугувати лише наявність документального підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів, які в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Враховуючи те, що позивачем належними, допустимими доказами не доведено, що у спірний період брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, недоведеністю встановлених судом обставин та невідповідністю викладених у рішенні висновків обставинам справи, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 322, 331 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року скасувати.
Прийняти нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст.    ст. 328-329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                       О.В. Голяшкін

Судді                                                                                                                                    М.М. Заїка
                                                                                                                     
                                                                                                        Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено 01.07.2024 року.