Номер провадження: 33/813/1832/24
Номер справи місцевого суду: 495/2103/22 
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
захисника ОСОБА_1 - адвоката Царенка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Царенка Олександра Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, що 18.04.2022 року о 14 год. 00 хв., по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , здійснював прийом металобрухту у фізичних осіб, чим порушив законодавство, що регулює здійснення операцій з металобрухтом. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164-10 КУпАП.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2022 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 КУпАП (а.с.11-13).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою від 06 травня 2022 року, представник ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 КУпАП (а.с.19-26)
Крім того, представник ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 06 травня 2022 року, у зв`язку із поважними причинами його пропуску (а.с.24).

Доводи апеляційної скарги були обґрунтовані наступними обставинами:

-В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, був посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 КУпАП.
-Протокол складено за ч.2 ст164-10 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за приймання металобрухту посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, без складання акта приймання, визначеного Законом України «Про металобрухт».

6червня 2024 року адвокат Царенко О.О. звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відповідною заявою про надання можливості ознайомитися з матеріалами адміністративного правопорушення, а 12 червня 2024 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується відповідною відміткою на його клопотанні.

Дослідивши апеляційну скаргу Царенка О.О. , діючого в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши зміст судової постанови та викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, суддя дійшов до наступного висновку.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).
Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріали справи не містять відомостей направлення оскаржуваного судового рішення безпосередньо ОСОБА_1 та отримання ним копії даного судового рішення. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 2 ст. 164-10 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Так, відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2022 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 164-10 КУпАП, розгляд вказаної справи відбувся без його присутності.
Однак, матеріали справи не містять даних про те, що судом першої інстанції належним чином було повідомлено ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП.

Разом з тим, в тексті оскаржуваної постанови зазначено: «В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі», (а.с.11). 
Таким чином, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який при цьому відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 цього Кодексу не був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи.

Крім того, як було вказано вище, в оскаржуваній постанові суду з невідомих причин зазначено дані ОСОБА_1 як « ОСОБА_3 ».

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Разом з цим, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Проте, у матеріалах справи, що розглядаються, немає доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від отримання судового повідомлення.

З огляду на вище вказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що правопорушник не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійною, безумовною підставою для скасування постанови суду про притягнення такої особи до відповідальності.

Що стосується суті апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Частиною 2 статті 164-10 КУпАП передбачена відповідальність за приймання металобрухту посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, без складання акта приймання, визначеного Законом України «Про металобрухт».
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 509860 від 14 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 працював за наймом. 18.04.2022 року о 14 год. 00 хв. в м. Білгород-Дністровський по вул. Портова 35-Б, здійснив прийом промислового металобрухту у фізичних осіб, чим порушив законодавство, що регулює здійснення операцій з промисловим металобрухтом.
Також до протоколу було долучено пояснення ОСОБА_1 , згідно якого вбачається наступне:
«По суті пояснюю, що в теперішній час я проживаю за вказаною адресою. Можу пояснити, що сьогодні 18.04.2022 року я здійснював покупку металобрухту для особистих цілей. Дозвільних документів на здійснення метало прийому у мене не має. Метал я купив по АДРЕСА_2 ».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1  на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього був посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.
Також, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 509860 від 18.04.2022 року не відповідає вимогам закону, а саме ст. 256 КУпАП.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ч.1 ст.256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси  свідків  і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ст.278 КУпАП, орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Протокол складено за ч.2 ст.164-10 КУпАП, яка передбачає відповідальність зокрема, за приймання металобрухту посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, без складання акта приймання, визначеного Законом України «Про металобрухт».
Диспозиція ч.2 ст.164-10 КУпАП є бланкетною, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП. Формулювання по суті правопорушення повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією статті з конкретизацією суті порушення у даному разі відповідно до Закону України «Про металобрухт».
Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.
Всупереч цьому змісту об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого правопорушення, без посилання на норму Закону, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності .
В свою чергу у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 509860 від 18.04.2024 року не вказано про порушення ОСОБА_1 саме Закону України «Про металобрухт» з посиланням на відповідну правову норму цього Закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ  суди України застосовують при розгляді справи та практику ЄСПЛ як джерело права.
Відповідно до рішень ЄСПЛ («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Відповідно до ст.6 Конвенції суд зобов`язаний забезпечити повний, об`єктивний та справедливий розгляд справи, надати відповіді на всі аргументи, доводи та заперечення учасників справи. Такі ж вимоги передбачені й ст.245 КУпАП.

Відсутність у справі достатніх відомостей не надає можливості забезпечити розгляд справи з дотриманням вимог ст.6 Конвенції, ст.245 КУпАП та надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги.
В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Провадження у справі має відповідати критеріям справедливості, та виключати сумніви в об`єктивності доказів, які мають відповідати критеріям достовірності та дотримання порядку їх збирання.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, Одеський апеляційний суд дійшов висновку про те в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.266, 268, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,                
ПОСТАНОВИВ:        

Клопотання адвоката Царенка Олександра Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Поновити адвокату Царенку Олександру Олександровичу, діючого в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу представника адвоката Царенка Олександра Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративне провадження у справі відносно  ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Через відпустку судді Сегеди С.М., а також у зв`язку із знаходженням його на лікарняному, повний текст цієї постанови складений 02.09.2024 року. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                         С.М. Сегеда