ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 р. 	Справа № 520/16350/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/16350/24
за позовом               Військової частини НОМЕР_1  
до                ОСОБА_1                       
про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
13.06.2024 Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 69592,84 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, відповідач подав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому зазначив здійснення неодноразових  намагань стягнути шкоду, зокрема, шляхом оформлення виконавчого напису, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2022 у справі №285/5/21, залишеного без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17.02.2022 визнано таким, що не підлягає виконанню. Після цього військова частина НОМЕР_1 звернулась до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої державі ОСОБА_1 за яким відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів. Після цього ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №240/10869/22 адміністративний Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди   повернуто позивачу.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.
28.06.2024 на виконання вказаної ухвали представник позивача подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому вказав, що у складі військової частини НОМЕР_1 діє юридична служба, особовий склад якої відповідно до наказів командира відряджався до районів виконання завдань військовою частиною для прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Зазначив, що офіцер юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_2 брав безпосередню участь у складі Угрупування сил і засобів оборони міста Києва, а також брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в смузі відповідальності оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в смузі відповідальності оперативно тактичного угрупування «Соледар» та  прибув до пункту постійної дислокації з району виконання завдань військовою частиною НОМЕР_1 з 12.05.2022. Вказав, що 08.11.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення майора юстиції ОСОБА_3 , помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 і направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Вказав, що офіцер юридичної служби - призначений на посаду наказом Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 21.06.2023 №372 майор юстиції ОСОБА_4 перебував в період з 14.06.2023 по 30.06.2023, з 08.07.2023 по 31.08.2023, з 11.09.2023 по 30.11.2023, 11.12.2023 по 27.12.2023, з 01.01.2024 по 29.02.2024, з 11.03.2024 по теперішній час перебуває на території Донецької області, приймаючи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, що підтверджується довідкою від 26.06.2024 №6163. Зазначив, що у юридичній службі військової частини НОМЕР_1 проходило службу 2 офіцери, один з яких перебував у пункті постійної дислокації, а інший у районі виконання завдань військовою частиною. Вказав, що значна завантаженість справами представника позивача опрацювання значного обсягу документів щодо претензійно-позовної роботи, вивченням та підготуванням по них процесуальних документів, в тому числі клопотань по справах, заперечень по заявах, відзивів на позовні заяви, підготування та подання апеляційних скарг на рішення судів першої інстанції - офіцера юридичної служби ОСОБА_2 , підтверджується Журналами обліку позовних заяв та інших документів, пред`явлених до військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 року у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – відмовлено. 
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1  до ОСОБА_1  про відшкодування шкоди – повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі № 520/16350/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що  у клопотанні позивача від 28.06.2024 наведено поважні причини пропуску строку звернення до суду, які підтверджені відповідними доказами, проте судом першої інстанції вони не повністю досліджені, тому суд дійшов помилкового висновку про їх неповажність.
Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивача, виходив з того, що предметом позову є стягнення шкоди, яка полягає в нестачі майна та була встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого затверджені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2020 №816.
При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом 13.06.2024 року, тоді як приписами  ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено тримісячний строк звернення до суду з даними позовними вимогами.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та застосуванню норм матеріального та процесуального права колегія суддів зазначає наступне.
Так, предметом позову є стягнення шкоди, яка полягає в нестачі майна та була встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого зазначені в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2020 №816.
Частиною першою статті 118 КАС України регламентовано, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, яка встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого зазначені в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2020 №816. Отже, спірні правовідносини виникли ще у 2020 році.
Позивачем з метою стягнення з відповідача збитків на підставі довідки від 27.08.2020 року №5089 оформлено виконавчий напис від 27.08.2020, зареєстрований в реєстрі за №949 та направлено для виконання до Борівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2022 у справі №285/5/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17.02.2022, виконавчий напис від 27.08.2020 №949 визнано таким, що не підлягає виконанню.
06.05.2022 військова частина НОМЕР_1 звернулась до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої державі ОСОБА_1 .
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2022 у справі №285/1563/22 відмовлено у відкритті провадження у справі по позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 та роз`яснено, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 у справі №240/20869/22 адміністративну справу №240/10869/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди передано на розгляд до  Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі №240/10869/22 адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишено без руху, а ухвалою від 05.09.2022 - повернуто позивачу.
Також, представником Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 подано до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі у справі №520/36993/23,  яка ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 року повернута позивачу.
13.06.2024 представник позивача ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду, тобто після спливу п`яти місяців від дати повернення попереднього позову, в той час як приписами ч.2 ст.122 КАС України встановлено тримісячний строк звернення до суду із даними позовними вимогами.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, позовна заява неодноразово поверталась позивачу, в тому числі через порушення строків звернення до суду. Проте, позивачем вищевказані ухвали суду оскаржені не були. Така, обставина, що позивач неодноразово звертався з даним позовом до суду перед тим, як звернутись з ним 13.06.2024 року, не може вважатись поважною причиною пропуску строку до суду та залежала виключно від дій позивача.
Щодо посилання позивача на те, що на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022, наказів Генерального штабу Збройних Сил України особовий склад військової частини НОМЕР_1 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Донецької та Луганської областей, кодегія суддів зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Крім того, доводи позивача про те що, у нього було велике навантаження не є такими, що можна вважати поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки вказані обставини також залежали виключно від дій позивача.
У той же час, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а відтак і про повернення позовної заяви позивачу.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.     
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 по справі № 520/16350/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц