ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 липня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/4678/23
провадження № 22-ц/4809/477/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року у складі судді Подоляк Я.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
       У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів.
       В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2016 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Цим самим рішенням з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 13.05.2016 і до ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років. 
Зазначав, що 29.11.2017 він уклав шлюб з відповідачкою (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_6 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 08.11.2019 з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9. Цим же рішенням з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вказував, що наразі він не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки обоє дітей вже досягли трирічного віку, натомість позивач щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей у загальній часті 50 % всіх видів заробітку (доходу). 
Посилаючись на зазначені обставини, просив змінити (зменшити) розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2016, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши його в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Олексанрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року у задоволені позову відмовлено. 
Суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось (погіршилось) матеріальне становище або стан здоров`я та він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина, в розмірі визначеному судовим рішенням, а тому підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_8 зазначив, що висновки суду не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, які суд визнав встановленими і обґрунтованими.
               Представник позивача, посилаючись на обставини тотожні тим, що були наведені в позові, зауважує, що з урахуванням сплати податку на доходи фізичних осіб, який щомісячно утримується з заробітку ОСОБА_1 , частка заробітку, яку фактично отримує позивач становить близько 1/3 частини від його загального доходу, чого вочевидь недостатньо для забезпечення його особистих потреб. Крім того, наразі він несе військову службу із захисту Батьківщини, приймає безпосередню участь у бойових діях, з огляду на що постійно витрачає кошти на придбання обмундирування, паливно-мастильних матеріалів, харчування тощо.
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до   ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуті аліменти ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 13.05.2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років.
Згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.11.2017 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис №177, та після державної реєстрації шлюбу призвище дружини зазначено « ОСОБА_3 ».
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2018 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до   ІНФОРМАЦІЯ_9 , стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Наразі позивач не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки обоє дітей вже досягли трирічного віку.
З довідки №848 від 27.11.2023 року, яка видана військовою частиною НОМЕР_3 , вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 , з 01.03.2022 року по теперішній час.
Згідно довідок №247 від 02.05.2023 року та №849 від 27.11.2023, які видані військовою частиною НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_1 працює в військовій частині НОМЕР_3 , на посаді військовослужбовця, загальна сума доходу якого із листопада 2022 року по квітень 2023 року без урахування аліментів становить: 683 656,65 гривень, а за період з травня 2023 року по жовтня 2023 року без урахування аліментів становить: 683 293,47 гривень.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 21 серпня 1993 року відділом ЗАГС Олександрійського міськвиконкому вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
З копії вкладишу до амбулаторної картки ОСОБА_9 , вбачається, що вона хворіє на цукровий діабет 2 типу.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19, дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.
Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти позивачем на утримання сина ОСОБА_4 у раніше визначеному судом розмірі, а також сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнутий рішенням суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває інша дитина не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - сина ОСОБА_4 , та суперечитиме її інтересам.
Крім того, колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України).
Не є прийнятними доводи апеляційної скарги про те, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального становища позивача у зв`язку з народженням другої дитини у іншому шлюбі, оскільки дитина від попереднього шлюбу не повинна бути звужена у правах через народження у платника аліментів іншої дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Також колегія суддів зауважує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір.
У розпорядження суду, позивачем не було надано доказів, що свідчили б про погіршення стану його здоров`я, чи які б вказували про перебування на його утриманні батьків, а також про значне погіршення його матеріального стану.
Матеріальний стан позивача є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом.
При цьому колегія суддів виходить з того, що ст. 192 СК України дійсно передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України, зокрема, і те, що зміна його сімейного становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в раніше визначеному судовим рішенням розмірі та надати відповідні докази, що позивачем зроблено не було.
При цьому колегія суддів враховує, що згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
На переконання колегії суддів, без доведення позивачем вищевказаних обставин, зменшення аліментів на утримання дитини не буде обґрунтованим та суперечитиме її інтересам.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відтак, апеляційний суд, враховуючи інтереси дитини позивача, який має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , не підлягають задоволенню. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст. ст. 133, 367, 368, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань

Судді                                                                                        О.Л. Дуковський

                                                                                       О.А. Письменний