ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6320/24 Справа № 932/3608/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Позов мотивовано тим, що 13 листопада 2019 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування №005055/4600/0000103 транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до Закону України «Про страхування». 
Так, 04 березня 2020 року в м. Дніпрі за участю транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . 
Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2020 року, справа №932/3329/20, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), та така є винною особою. На підставі заяви потерпілої особи на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», позивач склав страховий акт №00346259, яким визначений розмір страхового відшкодування в сумі – 124709,10 грн (ПД №150077). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу 04 березня 2020 року в м. Дніпрі була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СГ «ТАС», згідно з полісом АО006017213; ліміт відповідальності згідно з полісом становить – 100000,00 грн, франшиза – 950,00 грн. Таким чином, АТ «СГ «ТАС» є зобов`язаною особою як страховик відповідача в розмірі – 99050,00 грн, та позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь різниці між сумою страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» та сумою страхового зобов`язання АТ «СГ «ТАС» у розмірі 25659,10 грн (124709,10 грн – 99050,00 грн = 25659,10 грн).
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року позов задоволено та ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в рахунок відшкодування майнової шкоди 25659,10 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн..
Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2020 року, справа №932/3329/20, у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, що сталось 04 березня 2020 року, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 340,00 грн, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили станом на 21 квітня 2020 року.
Відповідно до сертифіката №00346259, складеного комісією позивача, сума страхового відшкодування по страховому випадку 04 березня 2020 року складатиме 124709,10 грн. При цьому за змістом сертифікату, з вартості відновлювального ремонту виключається вартість пофарбування переднього бамперу, оскільки на момент страхового випадку він був пошкоджений в лівій частині пошкодженого ЛКП ці пошкодження не відносяться до страхового випадку та були зафіксовані на фото та в протоколі огляду по справі №00338103.
Відповідно до страхового акта №00346259 від 05 травня 2020 року, затвердженого заступником директора департаменту врегулювання збитків ОСОБА_4 , страхувальник: ОСОБА_3 за договором страхування №005055/4600/0000103 від 13 листопада 2019 року, застрахований транспортний засіб: «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , дата страхової події: 04 березня 2020 року, дата повідомлення про подію: 04 березня 2020 року, вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу, – 124709,10 грн, сума страхового відшкодування – 124709,10 грн; висновок комісії: на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, згідно з актом та за умовами договору страхування №005055/4600/0000103 від 13 листопада 2019 року виплатити страхове відшкодування страхувальнику ОСОБА_3 , шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПП «Аеліта» у розмірі 118221,50 грн, та на рахунок страхувальника у розмірі 1640,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення №150077 від 06 травня 2020 року, ПрАТ «СК «УНІКА» сплатило на користь ПП «Аеліта» страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №005055/4600/0000103 від 13 листопада 2019 року, укладеного з ОСОБА_3 , транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_1 .
На підтвердження вартості страхового відшкодування позивач також надав суду копії: заяви про подію, що має ознаки страхового випадку №00346259 від 10 березня 2020 року з поясненнями до заяви, свідоцтва про шлюб від 08 жовтня 2015 року, серії № НОМЕР_3 , посвідчення водія ОСОБА_5 , серії НОМЕР_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_5 , договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №005055/4600/0000103 від 13 листопада 2019 року, рахунку на оплату №877 від 08 квітня 2020 року, постачальник ПП «Аеліта», покупець – ОСОБА_3 , платник – ПрАТ «СК «Уніка», ремонтна калькуляція, довідка №3020065552593758 про ДТП від 04 березня 2020 року, поліс АТ «СГ «ТАС» (приватне), серії АО №006017213, франшиза – 950,00 грн, ліміт за шкоду майну – 100000,00 грн, транспортний засіб – легковий автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до роздруківки з сайту перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 , станом на 04 березня 2020 року, не знайдено. Також у листі УПП в Дніпропетровській області ДПП від 12 вересня 2023 року №432аз/41/19/03-2023 вказано про складання відносно ОСОБА_6 постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ЕАК №2194937, за ч. 1 ст. 126 КУпАП через відсутність діючого полісу ОСЦПВ. У листі-відповіді на адвокатський запит від 06 жовтня 2023 року МТСБУ вказано, що за результатами запиту інформації про чинний на дату 04 березня 2020 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , в ЦБД МТСБУ не виявлено.
Відповідно до листа АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 28 травня 2020 року за вих. №01651/0120, сума страхового відшкодування ОСОБА_3 згідно із заявою про страхове відшкодування, з вирахуванням франшизи, становить 35151,00 грн. Належна сума страхового відшкодування ОСОБА_3 у сумі 35151,00 грн була перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.
На підтвердження сплати ОСОБА_3 суми франшизи у розмірі 950,00 грн відповідач надала суду копію роздруківки на суму 954,77 грн з застосунку телефону.
Відповідно до листа АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 07 вересня 2023 року за вих. №2188 від 14 вересня 2023 року, за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, про що свідчить подана ОСОБА_3 заява про страхове відшкодування від 21 квітня 2020 року, згідно з якою вона погодилась з тим, що розмір страхового відшкодування складає 35151,00 грн з вирахуванням франшизи та не наполягала на проведенні оцінки експертизи пошкодженого майна. Таким чином, сума страхового відшкодування згідно із заявою про страхове відшкодування з вирахуванням франшизи становить 35151,00 грн. Належна власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , сума страхового відшкодування у розмірі 35151,00 грн була перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що у зв`язку із виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі – ОСОБА_3 як її страховиком, відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу, до нього перейшло право вимоги до винної особи – відповідача як заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні. Тобто відбулась заміна кредитора у деліктних правовідносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем в порядку суброгації. Водночас правовідносини між відповідачем та її страховиком регулюються договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, сума страхового відшкодування страховика відповідача – АТ «СГ «ТАС» становить в межах ліміту відповідальності 99050,00 грн з вирахуванням франшизи. Тому на підставі положень ст. 1194 ЦК України позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 25659,10 грн. При цьому суд враховував те, що позивачем не оспорюється факт того, що між позивачем та потерпілою особою – ОСОБА_3 виникли відносини добровільного страхування транспортного засобу, що регулюються Законом України «Про страхування» та ЦК України, та між ними не було укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутній поліс обов`язкового страхування. Крім того, суд враховував те, що відносини щодо виплати грошових коштів у розмірі 35151,00 грн виникли між потерпілою особою ОСОБА_3 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) за взаємною згодою. Натомість страховик потерпілої особи, у свою чергу, виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором добровільного страхування у розмірі 124709,10 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерплої особи, спричиненого внаслідок ДТП, становить 124709,10 грн, з яких ліміт відповідальності страховика за полісом становить – 99050,00 грн, з вирахуванням франшизи. Тому розмір різниці між фактичним розміром шкоди (124709,10 грн) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (99050,00 грн) становить 25659,10 грн (124709,10 грн – 99050,00 грн = 25659,10 грн).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 Цивільного кодексу України.
Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічна норма закріплена в ст. 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Зазначена позиція суду повністю узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, за якою у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
У постанові Верховного Суду від 15.08.2018 року (справа № 209/3145/15-ц) також зазначено, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП, може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з інформацією з сайту МТСБУ поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів — договір №005055/4600/0000103 від 13 листопада 2019 року, укладений з ОСОБА_3 відсутній, тому невідомо чи був він на момент ДТП 04 березня 2020 року, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний вказаний договір (а.с. 13), строк дії якого складає з 21 листопада 2019 року по 20 листопада 2020 року, тобто чинний на момент скоєння ДТП.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має законних підстав на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з неї, колегія суддів вважає безпідставними.
Вірно встановивши, що у зв`язку із виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі – ОСОБА_3 як її страховиком, відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу, до нього перейшло право вимоги до винної особи – відповідача як заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачки різницю між фактичним розміром шкоди (124709,10 грн) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (99050,00 грн) становить 25659,10 грн (124709,10 грн – 99050,00 грн = 25659,10 грн).
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — ОСОБА_2  – залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді А.П. Барильська
Е.Л. Демченко