Ухвала
 
17 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 465/4230/22
провадження № 61-16265сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),
суддів: Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., Червинської М. Є., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг»,
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Побиванцем Юрієм Володимировичем,на рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 09 березня 2023 року у складі судді Кордюкової Ж. І. та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 рокуу складі колегії суддів: Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., Олійника В. І.,
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
 
Стислий виклад позиції позивача
 
У серпні 2022 року адвокат Побиванець Ю. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (далі - ТОВ «Олком-Лізинг») про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» уклали кредитний договір № 656-ЧД від 20 квітня 2007 року, за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 95 000,00 доларів США на умовах поворотності, строковості, платності, забезпеченості. Строк повернення кредиту - до 19 квітня 2027 року. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір, за умовами якого позивач передала в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
09 жовтня 2020 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» 
та ТОВ «Олком-Лізинг» уклали договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Олком-Лізинг» набуло права вимоги за кредитним договором 
від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД та іпотечним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД. Відповідач сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД 204 007,23 грн.
 
У позовній заяві також вказував, що 23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» (далі - Закон № 1381-IX), за нормами якого грошові зобов`язання позичальника перед поточним кредитором мають дорівнювати розміру плати, сплаченої поточним кредитором за договором про відступлення боргу позичальника.
 
22 липня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про реструктуризацію кредитних зобов`язань та запитом про історію здійснення платежів, надала усі необхідні дані про себе, як боржника. Позивач вважала, що має право просити відповідача провести реструктуризацію свого боргу, сплативши кредитору заборгованість станом на 01 січня 2014 року, або здійснити повне погашення боргу в розмірі плати, що була сплачена новим кредитором за відступлення права вимоги чи скористатись іншим правовим механізмом, проте відповідач у наданні запитуваної інформації відмовив.
 
Посилаючись на те, що зобов`язання позивача відповідають усім критеріям, 
щоб на її вимогу бути реструктуризованим, та вона виконала усі дії, необхідні для проведення реструктуризації боргу кредитором, проте ТОВ «Олком-Лізинг» у наданні запитуваної інформації відмовив, представник позивача просив позов задовольнити:
- визнати незаконними дії відповідача в частині відмови надати ОСОБА_1 банківські реквізити для здійснення повного погашення її грошових зобов`язань за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД в сумі розміру плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення права вимоги грошових зобов`язань ОСОБА_1 ,
- зобов`язати відповідача зменшити суму грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД, права вимоги за яким відступлено первинним кредитором, на суму їх перевищення над розміром плати, сплаченої відповідачем за відступлення такого права. 
 
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням від 09 березня 2023 року Голосіївський районний суд міста Києва позовні вимоги залишив без задоволення.
 
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивач мала право вимагати здійснити обов`язкову реструктуризацію боргу за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД, оскільки цей борг відповідав ознакам, визначеним вищезазначеним Законом № 1381-IX. З відповідною заявою вона звернулась вчасно, в межах тримісячного строку, встановленого підпунктом пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування». 
 
Оскільки суд встановив, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у проведенні реструктуризації боргу за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД, по якому кредит був отриманий в іноземній валюті, то належним способом захисту порушеного права є визнання такої відмови неправомірною та покладення на відповідача обов`язку розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року про реструктуризацію боргу за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД з урахуванням правової оцінки обставин, наданої судом у вказаному рішенні. Позивач, як боржник у зобов`язанні, мала обрати саме такий спосіб захисту порушених прав, який є ефективним та передбачений законом. Водночас обрання позивачем у справі неефективного способу захисту порушеного права є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.
 
Постановою від 10 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу адвоката Манзенка Р. А., який діє в інтересах ТОВ «Олком-Лізинг», задовольнив частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року змінив, виключив з мотивувальної частини рішення встановлення обставини про те, що відповідач необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД, чим порушив її права. В іншій частині рішення місцевого суду залишив без змін.
 
Постанову апеляційний суд мотивував тим, що суд першої інстанції ухвалив законне судове рішення про відмову в позові, однак помилково встановив, що відповідач необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 656-ЧД, чим порушив її права, оскільки такі висновки суду є передчасними та повинні встановлюватись під час розгляду справи за позовними вимогами, визначеними статтею 16 ЦК України. Тому це посилання підлягає виключенню з рішення суду.
 
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивач неправильно обрала спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в позові.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не врахував, що право на формування позову, визначення його підстав і предмету є прерогативою заявника, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - Побиванцев Ю. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити  нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що в першій частині позовної вимоги позивач просить суд визнати незаконними дії колектора у відмові надати достатні і необхідні відомості для здійснення повного погашення її грошових зобов`язань. Ця вимога повністю узгоджується з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України. Якщо закон або договір передбачає ефективний спосіб захисту, то має бути застосований саме цей спосіб. Ефективність у цьому разі є оціночним поняттям, і вже на стадії підготовчого провадження суддя має визначитися з питанням про ефективність/неефективність способів захисту права, які визначені законом.
 
У касаційній скарзі також наголошується, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 відповідають умовам, щоб бути реструктуризованими за Законом України 
№ 1381-IX.
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
 
У грудні 2023 року ТОВ «Олком-Лізинг» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
 
Зазначає, що під час розгляду, зокрема, справи № 2-37/11 судом досліджено та підтверджено факт наявності простроченої заборгованості ОСОБА_1 станом на 16 квітня 2011 року, тобто до 01 січня 2014 року, що підтверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2011 року, та, відповідно, є окремою підставою для відмови у реструктуризації на вимогу позичальника. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні.
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Верховний Суд ухвалою від 24 листопада 2023 року відкрив касаційне провадження у справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України; витребував матеріали справи з Голосіївського районного суду міста Києва; надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.  
 
У квітні 2024 року справа № 465/4230/22 надійшла до Верховного Суду.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 01 травня 2024 року призначив справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 20 серпня 2024 року справу передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Підстави та мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
 
Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що є підстави для відступу від висновків щодо визначення належних способів захисту прав позичальниківпри проведенні реструктуризації їх зобов`язань за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 555/1434/22 (провадження № 61-9064св23), від 26 квітня 2023 року у справі № 209/800/22 (провадження № 61-13293св22), від 22 червня 2023 року у справі № 593/1509/21 (провадження № 61-8079св22), від 25 вересня 2023 року у справі № 756/19574/21 (провадження № 61-3062св23), від 27 вересня 2023 року у справі № 722/479/22 (провадження № 61-6429св23), від 27 вересня 2023 року у справі № 357/12698/21 (провадження № 61-6307св23), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21 (провадження № 61-4935св22), від 21 червня 2023 року у справі № 569/18312/21 (провадження № 61-5299св22), від 05 грудня 2023 року у справі № 760/24188/21 (провадження № 61-4210св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 465/7930/21 (провадження № 61-17935св23).
 
Наявність підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду обґрунтовує існуванням суперечливої практики Верховного Суду розгляду справ щодо належного (належних) способу захисту прав позичальниківпри проведенні реструктуризації їх зобов`язань за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом № 1381-IX.
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду звертає увагу, що Верховний Суд тривалий час та послідовно впроваджує в судову практику принцип, що процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності в приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу. 
 
Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх. 
 
Колегія суддів вважала що позовні вимоги, заявлені в цій справі, про визнання незаконними дії ТОВ «Олком-Лізинг» щодо відмови надати їй банківські реквізити для здійснення повного погашення її грошових зобов`язань за кредитним договоромне присікають порушення цивільних прав та/або інтересів й не відновлюють 
їх з метою проведення реструктуризації її зобов`язань за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», що є підставою її позову. Тому вказані позовні вимоги не є належними способами захисту прав 
і в їх задоволенні суди відмовили правильно. 
 
Проте вимога про зобов`язання ТОВ «Олком-Лізинг» зменшити суму її грошових зобов`язань за кредитним договором,права вимоги за яким відступлено первинним кредитором, на суму їх перевищення над розміром плати, сплаченої відповідачем за відступлення такого права, по суті є вимогою про зобов`язання провести реструктуризацію відповідно до пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (одним зі способів такої реструктуризації, який позивач вважає застосовним), яку суди мали б належно інтерпретувати та не відмовляти у її задоволенні з формальних міркувань.
 
Посилаючись на викладене, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зробити наступний висновок:
 
«процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності в приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу. Очевидно, що суд 
не є місцем для «безцеремонної процесуальної гри». 
Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх. 
З метою проведення реструктуризації зобов`язань позичальника за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13 квітня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, належним способом захисту прав позичальника є вимога про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості, який відповідає 
пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог. 
Натомість не є такими вимоги про визнання відмови банку незаконною, неправомірними дій банку та інші подібні, оскільки такі вимоги не призведуть до захисту прав позичальника».
 
Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
 
З огляду на викладене справа № 465/4230/22 підлягає прийняттю до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. 
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
З огляду на вказане справа розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 
402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Прийняти до розгляду справу № 465/4230/22 за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Побиванцем Юрієм Володимировичем,на рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 09 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року.
 
Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню 
не підлягає.
 
Головуючий	А. І. Грушицький	
Судді:	Б. І. Гулько	
 	В. І. Крат	
 	Д. Д. Луспеник Є. В. Синельников	
 	І. М. Фаловська М. Є. Червинська