У х в а л а
5 вересня 2024 року
м. Київ
Справа № 233/5662/23
Провадження № 61-11620ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Комісарова Альона Вікторівна (далі - адвокат),
на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до скаржника про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, та
в с т а н о в и в:
1.           У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути зі скаржника 300 000,00 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка внаслідок наїзду на нього поїзда.
2.           25 грудня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув зі скаржника 200 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
3.           23 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.
4.           15 серпня 2024 року адвокат в інтересах скаржника сформувала в системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 27156/0/220-24 від 15 серпня 2024 року), у якій просила скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу в частині задоволених вимог на новий розгляд для продовження розгляду справи.
5.           Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
5.2.       Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
5.3.       Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
5.4.       Предметом спору є стягнення зі скаржника 300 000,00 грн відшкодування моральної шкоди, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (250 х 2 684 грн такого мінімуму, встановленого згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» = 671 000 грн).
5.5.       Скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Вказав, що справа має виняткове значення для нього, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес. Обґрунтував так: 
-                  у провадженні судів першої й апеляційної інстанцій є значна кількість цивільних справ про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
-                  скаржник як стратегічне підприємство залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військовослужбовців і військових вантажів Україною, з 24 лютого 2024 року несе фінансові витрати та позбавлений можливості отримувати прибуток унаслідок зменшення оплачуваних пасажирських і вантажних перевезень;
-                  стягнення судом на користь позивача 200 000,00 грн відшкодування моральної шкоди є несправедливим щодо скаржника як роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат впливає певною мірою на виконання скаржником як роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар є невиправдано обтяжливим і може призводити до негативних наслідків. 
5.6.       Верховний Суд вважає, що незгода з оскарженим судовим рішенням не означає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для скаржника. Він не обґрунтував у цій справі фундаментальність питання права для формування єдиної правозастосовчої практики. Можливий вплив бажаного для скаржника висновку щодо застосування норм права на самого скаржника не підтверджує таку фундаментальність. Не є таким підтвердженням і невизначена кількість справ про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Скаржник не продемонстрував інтерес з боку суспільства до розгляду та вирішення справи № 233/5662/23, як і те, що цей інтерес є значним. Відсутні аргументи про виняткове значення для скаржника саме цієї, а не будь-якої іншої справи, в якій він бере участь як відповідач. На цей висновок не впливає аргумент про зменшення прибутків скаржника, нестачу обігових коштів і наявність зобов`язань за договорами, зокрема за трудовими. Необхідність виконання скаржником договірних зобов`язань не може слугувати підставою для касаційного перегляду судових рішень щодо його недоговірного зобов`язання.
5.7.       Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною. Оскаржене судове рішення за загальним правилом у касаційному порядку оскаржити не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційним вказаній легітимній меті та не порушує сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.
2.     Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали відправити особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко