УХВАЛА

03 вересня 2024 року 
м. Київ

справа №473/1699/24
адміністративне провадження №К/990/29416/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Губської О.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18 березня 2024 року №179 про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 210 КУпАП.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року - без змін.
Не погодившись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачем подано касаційну скаргу засобами поштового зв`язку 26 липня 2024 року.
Скаржник просить скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року у справі №473/1699/24, і ухвалити нове судове рішення, яким задовільнити позовні вимоги.

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду. Зокрема, скаржнику пропонувалось усунути недоліки, шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі або належні докази на підтвердження обставин того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановленому законом порядку.

На виконання вимог цієї ухвали скаржником усунуто недоліки в повному обсязі, зокрема надано квитанцію про сплату судового збору у визначеному судом розмірі.

Водночас, під час повторного дослідження матеріалів касаційної скарги, Судом встановлено, що заявник у касаційній скарзі належно не обґрунтовує у чому саме полягає порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального чи  процесуального права, що призвело до постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Так, Судом встановлено, що скаржником оскаржуються ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року, якими позовні вимоги позивача залишено без розгляду.

Водночас, по тексту касаційної скарги скаржник наводить лише обгрунтування  своєї незгоди саме з накладенням на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 210 КУпАП і не наводить належних обґрунтувань в частині оскарження саме ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року .

Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у    частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, у разі оскарження ухвал визначених у частині другій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту.

З огляду на викладене, скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами при їх ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи наведене, Суд вважає за належне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до Верховного Суду: 1)    касаційної скарги у новій редакції із зазначенням обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень; 2) копії касаційної скарги у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 121, 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

...........................

………………………

Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
О.А. Губська,
Судді Верховного Суду