УХВАЛА

04 вересня 2024 року 
м. Київ 

справа № 580/9905/23
адміністративне провадження № К/990/32649/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 580/9905/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 28.09.2023 № 257-кт «Про звільнення ОСОБА_1 »;
визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державної міграційної служби у Черкаській області від 28.09.2023 № 100-к «Про оголошення звільнення ОСОБА_1 »;
поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби з 29.09.2023;
допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по день прийняття судового рішення;
визнати протиправними та скасувати рішення (розпорядчі документи) Державної міграційної служби України щодо не погодження подань про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за інтенсивність праці;
зобов`язати Державну міграційну службу України розглянути та погодити подання Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про встановлення в 2023 році надбавок за інтенсивність праці начальнику Управління Державної міграційної служби у Черкаській області ОСОБА_1 ;
зобов`язати Державну міграційну службу України, Центрально-південне міжрегіональне управлінні Державної міграційної служби виплатити ОСОБА_1 недоотриману надбавку за інтенсивність праці за період з 01.01.2023 по день прийняття судового рішення;
стягнути з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 430000 грн;
стягнути з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України від 28.09.2023 № 257-кт «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державної міграційної служби у Черкаській області від 28.09.2023 № 100-к «Про оголошення звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області. Постановлено стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по день прийняття судового рішення. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби ОСОБА_1 на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів допущено до негайного виконання рішення суду в частині.
Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, код ЄДРПОУ 37508470) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в сумі 6862 (шість тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 50 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Єгорова Олексія, 25 а, код ЄДРПОУ 45200774) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в сумі 17156 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят шість) грн 25 коп.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень задоволено частково. Змінено рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року в резолютивній частині , виклавши пункт 5 у наступній редакції: «Стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби (25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Єгорова Олексія, 25 а, код ЄДРПОУ 45200774) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по 06.03.2024 року в сумі 113 037,84 грн.». В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року залишено без змін.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року апеляційні скарги Державної міграційної служби України та Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень задоволено частково. Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року змінено, визначивши, що належні до стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в сумі 6 137,50 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в сумі 12 275,00 грн.
21 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Василенко Сергієм Івановичем, було повернуто у зв`язку із відсутністю обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень.
Підставами касаційного оскарження зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування статті 5 КЗпП, абзацу восьмого п. 14 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, статтей 2, 13 та 21 Закону України «Про оплату праці» статті 5, статті 3 статті 2-1, статті 2-2, 94 КЗпП, та пунктів 7.3, 8.3 і 8.4 Положення «Про встановлення надбавок, доплат, виплат державним службовцям та працівника, які виконують функції з обслуговування апарату ДМС України, керівникам та заступника керівників територіальних органів ДМС, директорам ПТПІ та ПТРБ», без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 у справі № 824/44/19-а, від 18 серпня 2021 у справі № 813/300/17, від 10 лютого 2023 у справі № 480/6208/21.
В контексті наведених скаржником обґрунтувань наявності підстав касаційного оскарження Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу повторно скаржник обґрунтування підстав касаційного оскарження виклав аналогічне за змістом попередньо поданій касаційній скарзі, яку Верховний Суд ухвалою від 16 серпня 2024 року повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Так, перевіряючи доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, Верховний Суд у зазначеній ухвалі прийшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки скаржник не зазначив який саме висновок щодо застосування норм права (на які скаржник посилається) викладено Верховним Судом у постановах та застосований судами, на його думку, неправильно у взаємозв`язку із обставинами цієї справи, та не обґрунтовує в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Також Верховний Суд не прийняв доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, з огляду на те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій/судом попередньої інстанції зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження судових рішень.
Однак такі підстави у касаційній скарзі не було викладено.
Суд зазначає, що скаржнику були надані вичерпні пояснення щодо виявленого недоліку касаційної скарги, проте подаючи повторно касаційну скаргу останній не врахував зауваження Верховного Суду та знову подав касаційну скаргу без належного обґрунтування підстав касаційного оскарження.
Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України та зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 580/9905/23 повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	О.А. Губська