справа № 939/1146/23                    
головуючий у суді І інстанції Міланіч А.М
провадження № 22-ц/824/5255/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
         06 серпня 2024 року                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області  від 10 жовтня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и в :
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 та просив розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 01 грудня 1984 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області (актовий запис № 1473).
 
Позовні вимоги мотивував тим, що 01 грудня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, однак сімейне життя з відповідачкою не склалося. Причиною є те, що з дружиною не зійшлись характерами, постійно виникали сварки через різні погляди на побутові питання та питання виховання дитини. Внаслідок чого сторони перестали поважати одне одного, як чоловік та жінка. Протягом останніх десяти років сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач переїхав та на даний час проживає з іншою жінкою та має намір узаконити відносини, тому вирішив розірвати шлюб. 
 
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 21 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи.
02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про надання їм з позивачем часу на примирення терміном на шість місяців, до                   28 березня 2024 року.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково.
Надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення до 10 листопада 2023 року, провадження у справі до цього часу зупинено.
Суд першої інстанції, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, оскільки цивільна справа тривалий час перебуває у суді та надав сторонам строк для примирення до 10 листопада 2023 року.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року та надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення до 28 березня 2024 року, провадження у справі до цього часу зупинити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розглянувши клопотання про надання строку на примирення подружжя, судом не було ураховано, що апелянт у клопотанні вказувала, що їх шлюб із позивачем триває 39 років. За цей час подружжя спільними зусиллями виховало двох дітей, успішно вели господарство тощо. За час подружнього життя виникали певні тимчасові розбіжності у поглядах між ними, однак вони завжди врегульовувались спільними зусиллями та компромісом.
Скаржник також зазначає, що у клопотанні про зупинення провадження та надання строку для примирення наголошувала, що позивач 15 березня                  2023 року потрапив до Бородянської центральної районної лікарні з черговим нападом інсульту та, станом на дату звернення до суду з позовом, проходив амбулаторне лікування та реабілітацію. 
3 огляду на зазначене, відповідач вважає, що звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є безпідставним та передчасним, оскільки має надію та впевненість, що шлюбні відносини можливо зберегти.
Судом першої інстанції не наведено правової позиції та мотивів, з яких би вбачалось, чому клопотання відповідача не підлягає задоволенню у межах строку про який вона просила - 6 місяців.

Позивач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Доводи апеляційної скарги відповідача стосуються надання більшого строку для примирення, тобто необхідності, на її думку, зупинення провадження у справі на шість місяців, а не на один, як це визначено оскаржуваною ухвалою. 
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції при визначенні строку для примирення за клопотанням відповідача враховано тривалість перебування справи у провадженні суду, а також що відповідач бажає зберегти сім`ю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для надання сторонам строку на примирення один місць. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Тобто указаною статтею визначено лише граничний строк, на який судом може бути зупинено провадження для примирення сторін у справі про розірвання шлюбу, а не обов`язок суду зупиняти провадження у справі саме на шість місяців.
Враховуючи, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 260 ЦПК України щодо зазначення в ухвалі мотивів, з яких він дійшов висновків, надаючи подружжю строк на примирення один місяць та з цих підстав зупиняючи провадження у справі, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.
 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Отже, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області  від 10 жовтня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

 

 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                                       О.Ф. Лапчевська