ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 липня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/5103/23	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.
секретар судового засідання: Кратковський Р.О.
за участю представників сторін:
від позивача - Рохов О.В., ордер серія ВХ №1045124 від 10.05.2024р.;
від  відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар"     
на рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024, повний текст складено та підписано 21.03.2024
у справі №916/5103/23
за позовом Фермерського господарства „Скарбниця-2006"
до Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар"     
про стягнення 524 600,00 грн,-                    
           
головуючий суддя - Желєзна С.П.
місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місьце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні  11.07.2024  згідно ст.233  ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Фермерське господарство „Скарбниця-2006" звернулось   до Господарського суду Одеської області  із позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 524 600,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.03.2024 у справі №916/5103/23 (суддя Желєзна С.П.) позов задоволено. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" на користь Фермерського господарства „Скарбниця-2006" заборгованість у розмірі 524 600,00 грн., судовий збір у розмірі 7869,00 грн. 
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції посилаючись на умови укладеного між сторонами договору, акту від 25.06.2023, а також акту виконаних робіт від 04.07.2023, який  підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками, зазначив, що позивач довів належними і допустимими доказами обставину порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та наявність заборгованості за договором на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023р., у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність, обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, а отже - задоволення позову в повному обсязі.
Приватне сільськогосподарське підприємство „Виноградар" не погодилось з рішенням Господарського суду Одеської області від 11.03. у справі №916/856/22 та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.
На переконання скаржника, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, а висновки суду щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог - посилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.
Зокрема, апелянт зазначив, що підпис на договорі № 1 від 01.06.2023, додатку 1 (реєстр техніки), акту від 25.06.2023, акту виконаних робіт від 04.07.2023 не належить директору ПП «Виноградар», оскільки був виконаний невідомою особою. Разом з тим, всупереч приписам ст.. 99 ГПК України судом не було призначено експертизу.
Колегією суддів встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга подана Приватним сільськогосподарським підприємством „Виноградар" безпосередньо до суду апеляційної інстанції.           
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/5103/23. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024, повний текст складено та підписано 21.03.2024 у справі №916/5103/23.
18.04.2024 матеріали справи №916/5103/23 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.                       
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024, повний текст складено та підписано 21.03.2024 у справі №916/5103/23 залишено без руху. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 9 442,80 грн.  протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
01.05.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" надійшло клопотання про усунення недоліків разом із доказами сплати судового збору у розмірі 9 442,80 грн.
Разом з тим, згідно наказу голови суду від 02.05.2024 №104-в суддя учасник колегії Савицький Я.Ф. 06.05.2024 перебував у відпустці.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024, повний текст складено та підписано 21.03.2024 у справі №916/5103/23; встановлено позивачу згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву (з доказами його направлення скаржнику) на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; призначено розгляд апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" до розгляду на 27 червня 2024 року о 10:30 год.           15.05.2024 від представника Фермерського господарства „Скарбниця-2006" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024 у справі №916/5103/23 без змін, а апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар" залишити без задоволення. Крім того, представник позивача просив здійснити розподіл судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу у справі.
Позивач зазначає, що надані ним до суду першої інстанції письмові докази спростовують твердження скаржника про недоведеність позовних вимог та незаконність і передчасність оскаржуваного судового рішення про задоволення позову. Досліджені судом першої інстанції докази та висновки суду є законними і обґрунтованими, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення апеляційної скарги ПСП „Виноградар
19.06.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Фермерського господарства „Скарбниця-2006"  - Рохова Олега Володимировича про участь у судових засіданнях, в тому числі, призначеному на 27 червня 2024 року о 10:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку „EASYCON" (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від  20.06.2024 клопотання представника Фермерського господарства „Скарбниця-2006"  - Рохова Олега Володимировича про участь в судових засіданнях, зокрема, призначеного на 27 червня 2024 року о 10:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду  задоволено. Судові засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON".
Разом з тим, згідно наказу голови суду від 12.06.2024 №150-в суддя-учасник колегії  Принцевська Н.М. з 24.06.2024 по 04.07.2024 перебувала у відпустці, у зв`язку із чим судове засідання призначене на 27.06.2024 не відбулось.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2024 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №916/5103/23 відбудеться 11 липня 2024 року о 12:00 год.; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».
У судовому засіданні 11.07.2024, яке відбувалось в режимі відеоконференції, представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився хоча про розгляд апеляційної скарги повідомлявся належним чином. 
Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, колегія суддів доходить висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача. 
Відповідно до частин першої, четвертої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Судом першої інстанції встановлені, не оспорені учасниками справи, а також підтверджені  при апеляційному розгляді  справи такі обставини.
01.06.2023 між ФГ „Скарбниця-2006" (Виконавець) та ПП „Виноградар" (Замовник) було укладено договір на виконання робіт по збиранню врожаю №1, відповідно до п. п. 1.1, 1.4 якого Виконавець зобов`язується на території сільгоспугідь Замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю зернових, використовуючи паливо Замовника - за кількістю, якістю, в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Роботи по збиранню врожаю будуть виконуватись технікою відомості про яку вказані у додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 ціна робіт за 1 (один) гектар складає 1800,00 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., разом з ПДВ. Кінцева загальна вартість виконаних робіт зазначається у відповідному акту приймання - передачі виконаних робіт. Ціна та/або обсяг робіт можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони підписують відповідну додаткову угоду. Загальна вартість виконаних робіт (сума до сплати) обчислюється виходячи з актів приймання передачі виконаних робіт, що підписані сторонами.
Умовами п. 3.3 договору на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 визначено, що оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт в наступному порядку:
- 20 % від загальної вартості виконаних робіт - через 10 календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт;
- 30 % від загальної вартості виконаних робіт - до 30 серпня 2023 р.;
- 50 % від загальної вартості виконаних робіт - до 30 вересня 2023 р.
аванс за доставку комбайнів складає: 100 000 грн.
У додатку №1 до договору на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 сторонами було визначено перелік техніки, якою Виконавець має здійснювати збирання врожаю.
20.06.2023 ПП „Виноградар" було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №641. У
25.06.2023 комісією у складі 5 фізичних осіб було складено акт про списання палива. Вказаний акт був затверджений директором ПП „Виноградар".
04.07.2023 між ФГ „Скарбниця-2006" та ПП „Виноградар" було підписано акт виконаних робіт, відповідно до якого Виконавець виконав роботи по збиранню озимого ячменю та озимої пшениці комбайном New Holland CX 880, загальна вартість наданих послуг становить 624 600,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 104 100,00 грн.
04.07.2023 ФГ „Скарбниця-2006" було складено податкову накладну №1 на суму податку 104 100,00 грн. у зв`язку з підписанням сторонами акту виконаних робіт, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладених 18.07.2023.
18.10.2023 ФГ „Скарбниця-2006" звернулось до ПП „Виноградар" із претензією, відповідно до якої позивач просив відповідача погасити заборгованість за договором на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 у розмірі 524 600,00 грн. Вказана претензія була вручена відповідачу у відділенні поштового зв`язку 24.10.2023.
Приймаючи до уваги, що відповідачем не було погашено вищевказану заборгованість, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом, що розглядається судом в межах цієї справи.
Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.
Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України зарахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Проаналізувавши спірні правовідносини, колегією суддів встановлено, що між сторонами спору склалося договірне зобов`язання на виконання робіт, що за своє правовою природою є договором підряду.
Згідно ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Статтею 854 ЦК України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Відповідно до п. 1 ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. (Частини 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України).
Судом було встановлено, що сторонами у п. 3.1., 3.2  Договору погоджено, що ціна робіт за 1 (один) гектар складає 1800,00 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., разом з ПДВ. Кінцева загальна вартість виконаних робіт зазначається у відповідному акту приймання - передачі виконаних робіт. Ціна та/або обсяг робіт можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони підписують відповідну додаткову угоду. Загальна вартість виконаних робіт (сума до сплати) обчислюється виходячи з актів приймання передачі виконаних робіт, що підписані сторонами.
Згідно Акту виконаних робіт від 04.07.2023 ФГ «Скарбниця-2006» обсяг виконаних за даним Договором робіт склав площу обробітку 347 га., за ціною 1800 грн/га, загальною вартістю 624 600,00 грн.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями п. 3.3. Договору передбачено, що оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт в наступному порядку:
- 20 % від загальної вартості виконаних робіт - через 10 календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт;
- 30 % від загальної вартості виконаних робіт - до 30 серпня 2023 р.;
- 50 % від загальної вартості виконаних робіт - до 30 вересня 2023 р.
аванс за доставку комбайнів складає: 100 000 грн.
В порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором на виконання робіт по збиранню врожаю №1 від 01.06.2023 ПП „Виноградар" не було оплачено вартості виконаних позивачем робіт на суму 524 600,00 грн., яка є різницею між вартістю виконаних робіт та сплаченим відповідачем авансом (624 600,00 грн. 100 000,00 грн = 524 600,00 грн.).
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Між тим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оплати Приватним сільськогосподарським підприємством „Виноградар"  вартості виконаних позивачем робіт на загальну суму 524 600,00 грн, на підставі чого колегія суддів вважає, що відповідач порушив умови Договору на виконання робіт по збиранню врожаю №1 та не здійснив оплату вартості виконаних робіт у повному розмірі і у визначений строк, з огляду на що, позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 524 600,00  грн обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині підписання наданих позивачем документів особою, відмінною від директора ПП „Виноградар", колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було витребувано та оглянуто в судовому засіданні  надані позивачем оригінали договору №1 від 01.06.2023 року, додатку 1 (реєстр техніки), акту від 25.06.2023, акту виконаних робіт від 04.07.2023, на яких наявний підпис директора та печатка ПП „Виноградар". 
Колегія суддів зазначає, що після отримання від позивача оригіналів перерахованих вище доказів відповідачем не було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
Колегія суддів також звертає увагу, що позивачем долучено до матеріалів справи копію платіжної інструкції, з якої вбачається, що відповідач частково сплатив позивачу послуги за збирання врожаю у розмірі 100  000 грн.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази здійснення відповідачем часткової оплати за послуги із збирання врожаю, беручи до уваги принцип змагальності та стандарт доказування «вірогідність доказів», колегією суддів відхиляються доводи скаржника, що він не підписував договір № 1 від 01.06.2023, додаток 1 (реєстр техніки), акт від 25.06.2023, акт виконаних робіт від 04.07.2023
Колегія  суддів також зазначає, що скаржником не було надано суду жодного доказу на підтвердження спростування обставини виконання позивачем робіт за договором №1 від 01.06.2023.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.  1-3 ст.  13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Доводи апелянта з приводу неповно встановлених обставин судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України  та  ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи  апелянта за текстом його апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

 Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284
Господарського процесуального кодексу України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Виноградар"  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2024 у справі №916/5103/23 залишити без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови
складено  та підписано 
„15" липня 2024  року

Головуючий суддя                                                                      С.І. Колоколов

Суддя                                                                                         Н.М. Принцевська

          Суддя                                                                                             Я.Ф. Савицький