УХВАЛА

02 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 343/472/20
провадження № 51- 2838 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2024 року,
установив:
Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі - КК), ч. 2 ст. 286 КК та призначено покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 березня 2023 року вказаний вирок залишено без змін. 
 
Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року зазначену ухвалу апеляційного суду було скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2024 року вирокДолинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 135 КК скасовано та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.    
У спільній касаційній скарзі захисники просять перевірити вирок місцевого суду та зазначену ухвалу апеляційного суду від 15 травня 2024 року в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної норми.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, особа, яка подає касаційну скаргу, посилаючись на незаконність судових рішень повинна вказати на конкретні порушення закону, які відповідно 
до ст. 438 КПК є підставами для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У спільній касаційній скарзі захисники просять скасувати вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2024 року черезістотні порушення вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК. 
Водночас доводи касаційної скарги захисників стосуються здебільшого недопустимості та неналежності доказів у цій справі, а також їх відсутності загалом для підтвердження вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину, що у свою чергу не узгоджується з їх вимогою до суду касаційної інстанції щодо підстав закриття кримінального провадження. 
За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Водночас частина доводів касаційної скарги захисників стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та їх незгоди з оцінкою судами певних доказів у справі на предмет 
їх достовірності, що не може бути предметом касаційної перевірки відповідно 
до вимог ст. 433 КПК.
Окрім цього, посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ч. 2 
ст. 439 КПК, захисники не вказують у касаційній скарзі, які конкретно вказівки, зазначені в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2023 року, не були виконані апеляційним судом, а відтак і в чому полягають порушення цього суду в цій частині. 
Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Спільну касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Долинського районного суду 
Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2024 року залишити без руху і надати їм строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити останнім, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде їм повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                   ОСОБА_3