КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/4778/2024                                                                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            10 квітня 2024 року                                                                   м. Київ
                                                                                                       Справа № 756/10340/22
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , та апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_6 , на  рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Шролик І.С., 
у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, 
 
встановив:
 
У листопаді 2022 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просили стягнути на їх користь по 300 000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтували тим, що 04 червня 2022 року гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 8, корп. 1, в житловій зоні, був неуважним, здійснив наїзд на собаку породи Pembroke Welsh Corgi на кличку Пепсі, чим завдав позивачам матеріальні збитки та моральної шкоди, через загибель собаки. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Позивачі стверджують, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , які спричинили смерть собаки, вони зазнали тяжких моральних страждань, пережили глибокий стрес, наслідком якого стали думки про загибель собаки, втратили спроможності займатися звичними справами, порушення режиму сну, важкість засинання, плаксивість, в результаті чого вони вимушені були звертатися за професійною психологічною допомогою до лікаря-психіатра. Позивачі оцінюють завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі по 300 000 грн. кожному.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 300 грн та витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2605 грн.
Не погоджуючись з рішенням, представник позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивачів вказує, що в порушення вимог ст. 13, ч. 4 ст. 82 ЦПК України, ст. 280 КУпАП судом першої інстанції в межах цивільного судочинства здійснювалось дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, які були предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення та знаходяться поза межами розгляду цивільної справи.
Звертає увагу, що висновок суду першої інстанції про знаходження собаки на відстані 4 метрів від її власниці є припущенням та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. При цьому судом зазначено, що відповідно до встановлених ним фактичних обставин ДТП, вона сталася на проїжджій частині, що не відповідає дійсності, оскільки ДТП відповідно до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності сталась в житловій зоні. Суд дійшов висновку про наявність грубої необережності, яка стала підставою виникнення або збільшення шкоди потерпілій, та застосовує його, як підставу для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, за рамками своїх повноважень та без належних на те доказів. При цьому жодним доказом не встановлено причино-наслідкового зв`язку між знаходженням померлої собаки не на повідку та її загибеллю.
При винесені рішення судом не враховано норми п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України та ст.ст. 3, 74 СК України.При цьому в судовому рішенні не зазначено жодного аргументу, у зв`язку з яким до зазначеного спору не було застосовано норми п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. 
Вказує, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом не враховано висновки судової експертизи. До матеріалів справи не долучено жодного належного та допустимого доказу, який би ставив під сумнів результати проведення судової експертизи, які не оскаржені та не піддані сумніву жодним належним документом. 
Вказує, що позивачам не зрозуміло, із дослідження яких доказів суд першої інстанції дійшов переконання про можливість зменшення результату проведення судової експертизи в десять разів та не взяв до уваги подані дослідження морального стану позивачів.
Вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за спричинену моральну шкоду позивачам, відповідно до розміру спричинених страждань, а не виходячи із сталої судової практики в інших справах або його матеріального становища.
 
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. та ухвалити нове рішення в частині: 
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.,
-  стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, у розмірі 10 966, 66 грн. з кожного, з ОСОБА_3 в розмірі 9869,99 грн; 
- стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 24 590 грн; 
- рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_4 залишити без змін. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача вказує, що судом не враховано, що дії ОСОБА_3 , які полягали у порушенні ч. 5,6 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та п.п. 5.1 - 5.5 розділу 5 Правил утримання собак та котів у м. Києві в частині обов`язку виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку, перебувають у причинно-наслідкову зв`язку з наїздом на собаку, оскільки виконання даних вимог забезпечили б перебування собаки поряд із ОСОБА_3 і запобігли б наїзду. Суд не надав належної оцінки тому, що вказані порушення ОСОБА_3 перебувають саме у причинно-наслідковому зв`язку з наїздом на собаку, та у разі відсутності вказаних порушень наїзду би не сталось.
Судом не було надано оцінки рецензування висновку експерта № 22-6922 за результатами проведення судової психологічної експертизи. За заявою відповідача, Українським центром судових експертиз було проведено рецензування висновку експерта № 22-6922 за результатами проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі № 756/10340/22, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України. Зважаючи на висновки рецензента ОСОБА_7 , вважає, що висновок експерта № 22-6922 за результатами проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі № 756/10340/22, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України, не може бути допустимим доказом. Рецензія на висновок експерта № 22-6922 є письмовим доказом, оцінку якому надає суд, однак жодної оцінки у рішенні суду рецензії не надано.
Вважає, що з урахуванням винної поведінки ОСОБА_3 у порушенні правил утримання собак на повідку, майнового стану відповідача, розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн. буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Звертає увагу суду на висновки судів апеляційної інстанції та рішення судів першої інстанції щодо розміру компенсації моральної шкоди, спричиненої внаслідок наїзду на собаку в аналогічних справах.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивачів залишити без задоволення та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, спрямовану на безпідставне збагачення за рахунок відповідача. Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі враховані факти, які були встановлені  у постанові Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року. 
Посилається на те, що порушення  ОСОБА_3 ч. 5,6 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та п.п. 5.1 - 5.5 розділу 5 Правил утримання собак та котів у м. Києві перебувають у причинно-наслідкову зв`язку з наїздом на собаку, оскільки у випадку виконання цих вимог собака була би контрольованою, її можливо було утримати біля супроводжувальної особи, що дало б змогу уникнути наїзду. Судом обґрунтовано враховано, що ОСОБА_3 отримала страхове відшкодування за фізичне знищення майна (собаки) у сумі 50 742 грн. Зазначає, що відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій проти позивача або членів його родини. Протиправні дії відповідача полягали лише у порушенні п. 2.3б ПДР України.  
У відзиві на апеляційну скаргу  відповідача представник позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, Вважає, що посилання відповідача на ймовірний важкий емоційний стан громадян України безпідставними, та такими, що не підтверджені відповідними доказами. Судом першої інстанції правомірно не враховано рецензії ОСОБА_7 . Крім того, в порушення ст. 137 ЦПК України аргументи позивача щодо правової допомоги, відповідно до зазначеного в апеляційній скарзі переліку,  не були надані суду першої інстанції.  
 
В судовому засіданні представник позивачів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, проти доводів апеляційної скарги, поданої стороною відповідача, заперечувала.  
Представник відповідача  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, проти доводів апеляційної скарги, поданої стороною позивачів, заперечував.  
В судовому засіданні 10 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про відмову від вимог апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року в частині вимог про ухвалення нового судового рішення про стягнення з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити та  прийняти відмову представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від вимог апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року в частині вимог про ухвалення нового судового рішення про стягнення з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 ,не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка подана їх представником ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню  виходячи з наступного.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власником собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded, 15 березня 2020 року народження , є ОСОБА_3 . Зважаючи на те що собака породи Welsh corgi набута ОСОБА_3 у 2020 році, тобто до часу укладання шлюбу з ОСОБА_4 , вона належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, тому суд погодився із твердженням представника відповідача, що у ОСОБА_4 не виникло права на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із знищенням майна, яке йому не належить. 
ОСОБА_3 завдано моральні страждання спричинені загибеллю належної їй тварини, від дії контакту з транспортним засобом під керуванням відповідача ОСОБА_1 , враховуючи період, який тварина перебувала у власності позивача, два роки, душевні стосунки та прихильність до тварини, глибину страждань через втрату, емоційний стан позивачки, суд вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн буде відповідати засадам розумності й справедливості та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача, не поставить відповідача в тяжке майнове становище. При визначені розміру грошової компенсації моральної шкоди суд врахував майновий стан відповідача, який припинив підприємницьку діяльність через переїзд до іншої країни, в результаті проведення в Україні воєнних дій через російську агресію.
З висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та визначення розміру відшкодування на користь позивача ОСОБА_3 колегія суддів погоджується у повному обсязі, оскільки висновки відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, власником собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded, 15 березня 2020 року народження , є ОСОБА_3 , що підтверджується метрикою цуценяти реєстраційний номер О1U486-I-720, дата реєстрації 19 травня 2020 року (т. 1 а. с. 21).
У ветеринарному паспорті на ім`я собаки породи Welsh corgi pembroce клички diviladgo organization of like-minded власником зазначено ОСОБА_3 .
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 червня 2022 року серії ААД № 094272, 04 червня 2022 року о 08:33 год ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту Героїв Сталінграду, 8, корп. 1 в м. Києві, в житловій зоні, був неуважним та своїми діями здійснив наїзд на собаку породи Pembroke Welsh Corgi на кличку Пепсі, чим завдав власниці ОСОБА_3 матеріальні збитки та собаці завдав травм, несумісних з життям, що призвело до її смерті. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.1.5, 2.3 б Правил дорожнього руху. Також додана схема місця ДТП.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у справі № 756/4498/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а. с. 28).
ОСОБА_3 отримала страхове відшкодування за фізичне знищення майна (собаки) потерпілого у сумі 50 742 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18 жовтня 2022 року № 922498 (т. 2 а. с. 54).
Відповідно до консультативних висновків від 22 липня 2022 року, 21 липня 2022 року та 05 вересня 2022 року, виданих лікарем-психіатром КПНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 встановлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад, рекомендовано лікування.
Згідно з висновком експерта Одеського науково-дослідного інститут судових експертиз  від 16 березня 2023 року № 22-6922 ОСОБА_3 спричинені моральні страждання, у зв`язку із загибеллю домашньої тварини в результаті ДТП; орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_3 , становить 300 000 грн. ОСОБА_4 спричинені моральні страждання (моральна шкода), у зв`язку із загибеллю домашньої тварини в результаті ДТП; орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_4 , становить 350 000 грн. ОСОБА_5 спричинені моральні страждання (моральна шкода) у зв`язку із загибеллю домашньої тварини в результаті ДТП; орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_5 , становить від 200 000 до 250 000 грн.
 
Частиною  1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх).
Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити:
- безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною;
- безпеку супроводжуваної домашньої тварини;
- безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.
При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.
Норми вигулу домашніх тварин у місті Києві визначені рішенням міської ради від 27 жовтня 2007 року № 1079/3912, яким затверджені «Правила утримання домашніх собак та котів у м. Києві».
Зазначеними правилами встановлено, що дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику (п. 5.5. Правил).
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1193 ЦК України).
Згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, а не проста необачність.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Позивачі на обґрунтування своїх вимог зазначили, що винними діями відповідача, який здійснив наїзд на собаку, їм завдано моральну шкоду.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивач ОСОБА_3 не забезпечила належний догляд за твариною, зокрема, те що собака не була на повідку, що в результаті призвело до того, що тварина потрапила під колеса легкового автомобіля.
Встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у справі № 756/4498/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також судом враховано, що шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки, доказів про те, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого відповідачем суду не надано, тому останній відповідає за завдану шкоду за відсутності вини. 
Суд першої інстанції, встановивши причинний зв`язок між діями відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, та заподіяною шкодою, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню шкоди.
При цьому місцевим судом надана належна оцінка діям позивача ОСОБА_3 , яка не в повній мірі забезпечила заходи безпеки домашньої тварини, контроль та нагляд за її поведінкою, що свідчить про грубу необережність в діях останньої, яка сприяла виникненню шкоди.
Так у справі встановлено, що ДТП сталася в житловій зоні на проїжджій частині, собака не перебувала на повідку, а тому не була під контролем власниці ОСОБА_3 , відстань від собаки, яка загинула, та її власниці становила більше 4 метрів.
Отже, враховуючи те, що дії позивача ОСОБА_3 , що полягали в неналежному контролі та нагляді за поведінкою домашньої тварини, сприяли виникненню шкоди, завданої відповідачем як володільцем джерела підвищеної небезпеки, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку необхідно зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням ступеня вини потерпілого до 30 000 грн. Визначений судом розмір відшкодування позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди засадам розумності і справедливості та не призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача. 
 
Водночас, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції  про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_5 з огляду на таке. 
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
Чинним законодавством України передбачено, що заподіяна моральна шкода може полягати у моральних чи фізичних стражданнях або втратах немайнового характеру, які можуть бути зумовлені різними факторами. Душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, є лише одним із можливих проявів моральної шкоди. Разом з цим, моральна шкода також може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з настанням інших негативних наслідків. 
У позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначають, що завдана їм моральна шкода полягає у моральному болю та душевних стражданнях. Внаслідок смерті собаки, яка проживала в їх квартирі та до якої вони звикли, прихильно до неї ставились,  вони зазнали тяжких моральних страждань, пережили глибокий стрес, наслідком якого стали думки про загибель собаки, втратили спроможності займатися звичними справами, порушився режим сну, важкість засинання, плаксивість, в результаті чого вони вимушені були звертатися за професійною психологічною допомогою до лікаря-психіатра.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3   є батьками позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 20, т. 1). Позивачі проживають за однією адресою - АДРЕСА_1 ,  за якою вони зареєстровані :  ОСОБА_5 - з 27.12.2019 року, ОСОБА_3 - з 27.07.2020 року,  ОСОБА_4 -  з 21.10.2021 року.
 
Відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Рудакової В.Ю. № 22-6922 за результатами проведення судової психологічної експертизи встановлено : 
- Аналіз психологічного стану ОСОБА_3 , ОСОБА_4   під час обстеження, їх емоційних реакцій, семантичного змісту свідчень, що були надані, а також ретроспективний аналіз обставин, які досліджуються, дозволяє зробити висновок, що на час обстеження, ОСОБА_3 , ОСОБА_4   продовжують переживати події, які з ними відбулися (відповідно до поставлених перед експертом запитань) та призвели до негативної зміни їх життя, що у всій сукупності факторів обумовило значне травмування особистості підекспертних.
- З аналізу інтенсивності психологічних страждань ОСОБА_3   вбачається, що її моральні страждання є тяжкими та відповідають стану посттравматичного стресового розладу.
- Аналіз психологічного стану ОСОБА_5 під час обстеження, її емоційних реакцій, семантичного змісту свідчень, що були надані, а також ретроспективний аналіз обставин, які досліджуються, дозволяє зробити висновок, що на час обстеження ОСОБА_5 продовжує переживати події, які з нею відбулися (відповідно до поставлених перед експертом запитань) та призвели до негативної зміни її життя, що у всій сукупності факторів обумовило травмування особистості підекспертної.
- Діагностується, що для ОСОБА_5 стало великим випробуванням те, що вона бачила батьків в такому стані (які переживають, плачуть, знаходяться в пригніченому стані), для дитини було важливим відчувати те, що вона може їх підтримати, допомогти. Підекспертна намагалася не включати дорослих до своїх переживань, адже вважала, що їм і так важко.
- За результатами психологічного обстеження підекспертних вбачається, що вони важко переживають загибель домашнього улюбленця. Кожен з обстежуваних прирівнює свою втрату до почуттів, які відчуваються під час втрати близької людини. Діагностовано, що пан ОСОБА_9 , пані ОСОБА_10 , ОСОБА_5 наділяли свою тварину якостями, які притаманні людям,  характеризували її як повноцінну особистість та вважали членом родини.
- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинені моральні страждання (моральна шкода) у зв`язку з загибеллю домашньої тварини (собаки породи Welsh corgi Pembroke Divladjo organization of Like-Minded (Пепсі) в результаті дорожньо-транспортної пригоди та за умов ситуації, яка досліджується за справою.
Таким чином, висновком  експерта  ОСОБА_11 за результатами проведення судової психологічної експертизи встановлено, що  моральні страждання внаслідок загибелі собаки  породи Pembroke Welsh Corgi на кличку Пепсі, завдані не лише позивачу ОСОБА_3 як власнику собаки, а й членам сім`ї позивача ОСОБА_3 -  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції  про те, що особою, яка має право на отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю собаки, є лише її власниця ОСОБА_3 .
На переконання колегії суддів, наведені  у висновку експерта психічні реакції та негативні емоції позивачів  ОСОБА_4 , ОСОБА_5  на ситуацію, яка пов`язана із загибеллю собаки, що була домашнім улюбленцем родини позивачів, є очевидною та природньою у вказаній ситуації та безумовно свідчить про заподіяння їм моральної шкоди. 
Враховуючи викладені у висновку експерта обставини : прихильність до тварини, глибину страждань через її втрату, емоційний стан позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. на користь ОСОБА_4 та 5000 грн. на користь ОСОБА_5 буде відповідати засадам розумності й справедливості та не призведе до збагачення позивачів за рахунок відповідача, не поставить відповідача у вкрай тяжке майнове становище.
 
Доводи апеляційної скарги сторони позивачів про те, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом не враховано висновок судової експертизи від 16 березня 2023 року № 22-6922 колегія суддів відхиляє, оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 110 ЦПК України такий висновок не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом із іншими доказами у справі. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив наданий стороною позивачів висновок експерта в частині визначення  розміру відшкодування, оскільки визначений у ньому розмір відшкодування моральної шкоди, а саме 300 000 грн. на користь ОСОБА_3 , 350 000 грн. на користь ОСОБА_4 , від 200 000 до 250 000 грн. на користь ОСОБА_5 є значно завищеним, не відповідає обсягу моральних страждань позивачів, не відповідає вимогам розумності та справедливості, визначений без урахування поведінки самої потерпілої. 
Наведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що місцевий суд не надав оцінки рецензуванню висновку судової експертизи від 16 березня 2023 року№ 22-6922, проведеної за заявою відповідача Українським центром судових експертиз, оскільки суд безпосередньо оцінив наданий позивачами висновок судової експертизи та у судовому рішенні мотивував відхилення такого висновку. 
При цьому колегією суддів апеляційного суду висновок експерта від 16 березня 2023 року також враховується лише в частині встановлення факту заподіяння позивачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  та ОСОБА_5   моральних страждань, а не  розміру відшкодування моральної шкоди.
 
Доводи апеляційної скарги сторони відповідача про те, що собака є джерелом підвищеної небезпеки, а тому у спірних правовідносинах шкоди було завдано внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, є необґрунтованими з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Таким чином, вказаною нормою визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід.
Перелік небезпечних порід собак, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1164.
Собака породи Welsh corgi pembroce не передбачена у вказаному переліку, що спростовує доводи відповідача про те, що загибла собака, яка належала позивачу ОСОБА_3 , була джерелом підвищеної небезпеки. 
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_6 ,тому оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового  рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви до суду першої інстанції ОСОБА_4 сплатив судовий збір у розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією № 1589-8975-3216-2376, ОСОБА_5 - судовий збір у розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією № 6274-2346-8748-0528.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатив судовий збір у розмірі 5250 грн., що підтверджується квитанцією № 8612-8887-4201-5572, ОСОБА_5 - судовий збір у розмірі 4 500 грн., що підтверджується квитанцією № 8777-3106-6135-2638.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»  за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Враховуючи те, що розмір судового збору за подання позовної заяви становить 3 000 грн. (300 000 грн. ? 1%), тому за подання апеляційної скарги позивачу ОСОБА_4 необхідно було сплатити 4 500 грн. (3 000 грн. ? 150%). 
Постановою апеляційного суду у цій справі позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково - стягнуто із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. (6,6 %), позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково - стягнуто із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. (1,6 %).
Таким чином, відповідач повинен компенсувати позивачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви та до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме: ОСОБА_4 - 495 грн. (7500 грн. ? 6,6 %), ОСОБА_5 - 120 грн.(7500 грн. ? 1,6%). 
У зв`язку з відмовою відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги понесені ним судові витрати в  суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Прийняти відмову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року в частині вимог про ухвалення нового судового рішення про стягнення з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , -  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка подана представником ОСОБА_6 , -  задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року -  скасувати в частині  відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та прийняти в цій частині постанову : 
Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди  в розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) грн.  та витрати по сплаті судового збору в сумі 495 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5   відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 ( п`ять тисяч ) грн.  та витрати по сплаті судового збору в сумі 120 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - відмовити.
В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.