УХВАЛА
02 серпня 2024 року 
м. Київ
справа № 646/7619/23
провадження № 61-10355ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,
розглянув клопотання ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 29 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Харківська міська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив поновити його на роботі електрогазозварником 6 розряду в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», чи згідно інтеграції, яка відбулася з дотриманням усіх законів, у Харківській міській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
02 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2024 року вказану касаційну скаргу повернуто заявнику (провадження № 61-8067ск24).
Також, ухвалами Верховного Суду від 17 червня 2024 року (провадження № 61-8325ск24) та від 09 липня 2024 року (провадження № 61-9001ск24) ОСОБА_1 повернуто касаційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.
19 липня 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м Харкова від 05 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, відкрито касаційне провадження у справі за згаданою касаційною скаргою, витребувано з Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу № 649/7619/23.
Вказане касаційне провадження відкрито з підстав, зазначених ОСОБА_1 , а саме:
в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому заявлено відвід;
суд необґрунтовано відхилив клопотання щодо витребування та дослідження доказів;
суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Тобто, Верховним Судом враховано вказані підстави касаційного оскарження судових рішень, оскільки такі відповідають пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Водночас Верховний Суд не прийняв до уваги посилання заявника, як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки вказана підстава касаційного оскарження судових рішень (не дослідження зібраних у справі доказів) може бути врахована Верховним Судом за умови обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1,2,3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому заявник пробить виправити ухвалу суду касаційної інстанції від 29 липня 2024 року та застосувати як підставу касаційної скарги не взяття до уваги суддями першої та апеляційної інстанції Директиви Ради 2001/23/ЄС від 12 березня 2001 року про наближення законодавств держав-членів щодо захисту прав працівників у випадку передання підприємств або бізнесів чи частин підприємств або бізнесів. У разі не виправлення вказаної ухвали, роз`яснити чому не застосування зазначеної Директиви не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень.
Клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена лід час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Отже, законодавчо закріплено обов`язок заявника викласти підстави касаційного оскарження саме відповідно до вказаних норми процесуального права.
Тобто, заявник самостійно кваліфікує підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, при цьому суд касаційної інстанції перевіряє наведені заявником підстави на відповідність зазначеній нормі права.
Іншій доводи та міркування касаційної скарги, які не підлягають кваліфікації відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, є додатковим обґрунтуванням викладу та мотивів скарги та які не зумовлюють обов`язку їх зазначення в ухвалі Верховного Суду про відкриття касаційного провадження у справі.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для виправлення описки (посилки) в ухвалі Верховного Суду від 29 липня 2024 року про відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 260, 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про внесення виправлень в ухвалу Верховного Суду від 29 липня 2024 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                      Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян