ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1067/24 Справа № 710/1761/23 Категорія: 306000000  Головуючий по 1 інстанції Побережна Н.П. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 серпня 2024 року                                                                                              м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л. 

секретар Широкова Г.К.
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену в судових засіданнях,

в с т а н о в и в :

20.12.2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену в судових засіданнях.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 03.10.2022 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Шполянського районного суду Черкаської області було подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації та 05.10.2022 року ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву позивача про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (справа № 710/720/22). У вказаних документах була викладена недостовірна інформація, яка ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Так, в зустрічному позові ОСОБА_2 за підписом представника відповідача ОСОБА_3 стверджується наступна недостовірна інформація:
1.«З моменту ДТП і по теперішній час, незважаючи на визнання ОСОБА_4 постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року винним y вчиненні ДТП, яка сталася 12.07.2019 року, позивач не визнає своєї винуватості у вчиненні ДТП, оскільки з моменту її виникнення, ОСОБА_5 доклав зусиль для відображення на схемі ДТП вихідних даних, які не відповідали дійсності, з метою уникнення відповідальності за створення ДТП (арк. 5, абз.5).
2. «Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за рішенням суду, однак його вина у вчинення ДТП підтверджується висновками автотехнічних експертиз, проведених в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та постановами Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року і Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року в справі №710/1006/19» (арк. 4. Абз.2);
3. «Окрім встановленого судом факту порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, що перебувають у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 12.07.2019 року, підтверджується також письмовими доказами, оригінали яких містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 710/1006/19, зокрема висновками експертизи» (абз.1 арк. 3);
4. «Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій позивача за первісним позовом ОСОБА_6 завдано ОСОБА_2 моральної шкоди, тому ОСОБА_2 вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права із зустрічним позовом до ОСОБА_1 »;
5. «Позивач переніс дуже велике нервове перевантаження, адже достовірно знаючи, що він не порушував ПДР України, однак, внаслідок недостовірного відображення даних на схемі ДТП, він був визнаний винним в ДТП, а відповідач ухилився від відповідальності, незважаючи на його винуватість в скоєнні ДТП, він повинен вже протягом трьох років думати, як захистити свої порушені відповідачем ОСОБА_1 права...»;
6. «Порушення ОСОБА_1 ПДР України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП, постійне безпідставне звинувачення відповідачем ОСОБА_1 в порушенні ПДР України позивача ОСОБА_2 , незважаючи на власну винуватість у його вчиненні, пред`явлення безпідставних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, вплинули на психічний стан ОСОБА_2 »;
7. «Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні вимог пп. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди».
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_6 представник відповідача адвокат Різник B.П. розповсюджує наступну недостовірну інформацію:
«Слід зазначити, що при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 710/1006/19 відносно ОСОБА_2 , а також під час вивчення та дослідження постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 та постанови Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року, не виявлено жодного документу, який би підтверджував характер та опис завданих автомобілю "ТОУОТА САМRУ, д.н.з. НОМЕР_1 , механічних пошкоджень внаслідок ДТП за участю ОСОБА_2 .
Позивачем ОСОБА_1 також не надано до суду будь-якого письмового доказу на підтвердження завданих його автомобілю механічних пошкоджень, внаслідок ДТП 12.07.2019 року, тому позивачем жодними письмовими доказами не підтверджено наявність причинного зв`язку між протиправними діями водія мотоцикла «Ява». д.н.з. НОМЕР_2 , та завданою майновою шкодою, зокрема тими механічними пошкодженнями, які описані в протоколі огляду транспортного засобу, який відбувся 26.04.2021 року» (aрк.5. абз1, 2 відзиву ОСОБА_3 на позовну заяву)».
Позивач вказує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за порушення Правил дорожнього руху відносно нього не складався, він до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, висновки експертів про порушення позивачем під час ДТП 12.07.2019 року Правил дорожнього руху є помилковими. Викладене вище переконливо свідчить про порушення особистих немайнових прав позивача: на повагу до гідності і честі та на недоторканість ділової репутації, а тому він звернувся з даним позовом.
В зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд спростувати зазначену позивачем недостовірну інформацію, зобов`язати відповідачів надати позивачу в письмовій формі спростування недостовірної інформації.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення районного суду мотивовано тим, що під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач просить спростувати недостовірну інформацію, яка міститься у відзиві відповідача та зустрічному позові відповідача, яка стосується схеми дорожньо – транспортної пригоди, висновків експертів, завдання та наявності моральної шкоди відповідача, наявності та розміру матеріальної шкоди позивача у цивільній справі № 710/720/22 та адміністративної справи № 710/1006/19, однак висновки експертиз проведених в адміністративній справі № 710/1006/19, схема дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2019 року, твердження вказані відповідачами у відзиві та зустрічному позові були предметом оцінки як судом першої так і судом апеляційної інстанції.
Суд врахував, що вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.
Тому, врахувавши вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку що у задоволенні позову слід відмовити.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2024 року як незаконне та прийняти нове рішення про задоволення його позовних вимог. Судові витрати просить покласти на відповідачів у справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час судового розгляду справи, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом не враховано, що стороною відповідача під час судового засідання була поширена недостовірна інформація відносно позивача, при цьому ні відповідач ОСОБА_2 ні його представник ОСОБА_3 не переконалися в недостовірності такої інформації, чим допустили порушення прав ОСОБА_1 .
Тому, вважає, що спростування недостовірної інформації, поширеної в судових засіданнях призведе до відновлення його прав на повагу до гідності та честі та недоторканості ділової репутації., а відтак є всі підстави для скасування судового рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог як незаконного.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_3 зазначено, що доводи апеляційної скарги є необгунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення. Вказано, що позивач ОСОБА_1 висловлює свою незгоду з судовими рішеннями, зокрема постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року та постановою Черкаського апеляційного суду від 15 січня 2021 року у справі № 710/1006/19 та рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09 травня 2023 року та постановою Черкаського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 710/720/22, які набрали законної сили та є обов`язковими для всіх громадян, в ому числі для позивача та відповідачів у даній справі.
При цьому, звернуто увагу суду, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема у вироках та інших судових рішеннях, також в постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органах.
Відповідачами була викладена інформація у відзиві на первісний позов та у зустрічному позові у справі № 710/720/22 з приводу порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України та наявності в його діях вини у вчиненні ДТП. Цій інформації була дана належна оцінка судом під час розгляду справи та висновки такої оцінки закріплені в судових рішеннях, які набрали законної сили. Тому, вважає, що підстав для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, висловленої в судових засіданнях підстав немає і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що адвокат Різник Вікторія Павлівна надавала клієнту ОСОБА_2 , правничу (правову) допомогу в судах України всіх рівнів та юрисдикцій, в тому числі у Шполянському районному суді Черкаської області, Черкаському апеляційному суді, Верховному Суді, інших державних органах та органах місцевого самоврядування, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах згідно даного договору, що підтверджується копією договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.09.2022 № 141 та копією ордеру (а.с.133-137 Т.1).
Відзив на позовну заяву про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, від 05.10.2023, за підписом адвоката Різник В.П. у справі № 710/720/22 містить текст: «Слід зазначити, що при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 710/1006/19 відносно ОСОБА_2 , а також під час вивчення та дослідження постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 та постанови Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021, не виявлено жодного документу, який би підтверджував характер та опис завданих автомобілю "ТОYОТА САМRY», д.н.з. НОМЕР_1 , механічних пошкоджень внаслідок ДТП за участю ОСОБА_2 .
Позивачем ОСОБА_1 також не надано до суду будь-якого письмового доказу на підтвердження завданих його автомобілю механічних пошкоджень, внаслідок ДТП 12.07.2019, тому позивачем жодними письмовими доказами не підтверджено наявність причинного зв`язку між протиправними діями водія мотоцикла «Ява». д.н.з. НОМЕР_2 , та завданою майновою шкодою, зокрема тими механічними пошкодженнями, які описані в протоколі огляду транспортного засобу, який відбувся 26.04.2021».
Зустрічний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 за підписом представника відповідача ОСОБА_3 від 03.10.2022 у справі №710/720/22 містить наступний текст:
1. «З моменту ДТП і по теперішній час, незважаючи на визнання ОСОБА_4 постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 винним y вчиненні ДТП, яка сталася 12.07.2019, позивач не визнає своєї винуватості у вчиненні ДТП, оскільки з моменту її виникнення, ОСОБА_5 доклав зусиль для відображення на схемі ДТП вихідних даних, які не відповідали дійсності, з метою уникнення відповідальності за створення ДТП.
2. «Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за рішенням суду, однак його вина у вчинения ДТП підтверджується висновками автотехнічних експертиз, проведених в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та постановами Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 і Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 в справі №710/1006/19;
3. «Окрім встановленого судом факту порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України, що перебувають у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 12.07.2019, підтверджується також письмовими доказами, оригінали яких містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 710/1006/19, зокрема висновками експертизи»;
4. «Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій позивача за первісним позовом ОСОБА_6 завдано ОСОБА_2 моральної шкоди, тому ОСОБА_2 вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права із зустрічним позовом до ОСОБА_1 »;
5. «Позивач переніс дуже велике нервове перевантаження, адже достовірно знаючи, що він не порушував ПДР України, однак, внаслідок недостовірного відображення даних на схемі ДТП, він був визнаний винним в ДТП, а відповідач ухилився від відповідальності, незважаючи на його винуватість в скоєнні ДТП, він повинен вже протягом трьох років думати, як захистити свої порушені відповідачем ОСОБА_1 права...»;
6. «Порушення ОСОБА_1 ПДР України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП, постійне безпідставне звинувачення відповідачем ОСОБА_1 в порушенні ПДР України позивача ОСОБА_2 , незважаючи на власну винуватість у його вчиненні, пред`явлення безпідставних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, вплинули на психічний стан ОСОБА_2 »;
7. «Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні вимог пп. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди».
За змістом постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 у справі № 710/1006/19, провадження № 3/710/1/20, яка набрала законної сили 15.01.2021 та залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу закрито на підставі п.7.ч.1 ст. 247 КУпАП. Адімінстративне правопорушення було вчинене за наступних обставин: 12.07.2019 року о 17 год. 00хв. в м. Шпола по вул. Івана Гончара відповідач ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «Ява 350» реєстраційний номер НОМЕР_3 , при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. У мотивувальній частині постанови серед іншого зазначено, що на підставі доказів, отриманих під час судового розгляду, суд приходить до переконання, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі – і аварійну ситуацію. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 9.2. б), 12.3, 12.4, 14.2 б ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Водночас в діях водія автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідність вимогам пунктів 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо – транспортної пригоди.
Згідно із постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення. У мотивувальній частині постанови зазначено, що згідно з висновком експерта Черкаського відділення Київського науково –дослідного інституту від 06.11.2019 року № 2265/19-23, а також висновком експерта від 28.05.2020 року №12-1/54-23-3/5, наданого Київським науково – дослідним експертно – криміналістичним центром, - внаслідок недотримання обома водіями правил дорожнього руху, сталася дорожньо – транспортна пригода. Таким, чином, місцевим судом вірно зазначено, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі – і аварійну ситуацію. Вина ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно.
Постановою судді Шполянського районного суду Черкаської області у справі №710/1006/19 від 01.10.2019 року було призначено авто технічну експертизу (Т.1 а.с.149-151).
У висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково – дослідного інституту судових експертиз від 06.11.2019 року № 2265/19-23 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, зазначено, що у даній дорожній обстановці, водій автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , із технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог пп. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій мотоцикла JAWA номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , із технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, для водія автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , технічна можливість уникнути зіткнення з мотоциклом JAWA номерний знак НОМЕР_2 полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, з технічного точки зору, небезпека для руху водію мотоцикла JAWA, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 виникла в момент зміни напрямку руху вліво автомобіля TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 . Вирішити питання 5-10 постанови не представилось можливим по причинам, які зазначені в дослідницькій частині висновку. Отже експерт дав відповідь лише на чотири питання, які йому ставились, а саме: як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 .?; як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій мотоцикла ІАWА номерний знак. 4478 ЧКЕ ОСОБА_2 .?; чи мав водій автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом ІАWА номерний знак НОМЕР_2 в умовах даної ДТП?; в який момент з технічної точки зору виникла небезпека для руху водію мотоцикла ІАWА номерний знак 4478 ЧКЕ ОСОБА_2 .? В той же час залишилися не вирішеними питання: 5.Чи мав водій мотоцикла ІАWА номерний знак 4478 ЧКЕ ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 з моменту виникнення небезпеки для руху визначеного при дослідженні питання №4?; 6. Що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП?; 7. Чи був увімкнений сигнал лівого повороту при здійсненні маневру поворот наліво у автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 і чи був увімкнений під час даного маневру правий поворот?; 8.Чи мав водій мотоцикла JАWА номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ?; 9. Чи був увімкнений лівий поворот у мотоцикла ІАWА номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 під час обгону?; 10. Чи може бути причинний зв`язок між тим, що водій мотоцикла ІАWА номерний знак 4478 ЧКЕ ОСОБА_2 не мав водійського посвідчення, відповідно не проходив медичну комісію, практичне та теоретичне навчання з вчиненою ДТП? Причинами, які зазначені в дослідницькій частині даного висновку вказані, що не дають можливості експерту відповісти на поставлені питання є: стосовно питань (5,6,8) – потреба проведення відео – технічного дослідження відеозапису пригоди, що виходить за межі спеціальних знань експерта; вирішення питань (7,9) – не потребує застосування спеціальних знань в галузі автотехніки ( спеціальних технічних досліджень), вирішення питання 10 не представилось можливим, оскільки виходить за межі спеціальних знань експерта. 
Постановою судді Шполянського районного суду Черкаської області у справі №710/1006/19 від 21.12.2019 року було призначено комплексну судову відеотехнічну та автотехнічну експертизу.
За змістом висновку судового експерта від 28.05.2020 № 12-1/54-23-3/5 наданого Київським науково – дослідним експертно – криміналістичним центром відповідно до наданого на експертизу відео файлу «ХVR _ сh1 _ main _ 20190712170610 _ 20190712173148. mp4» встановлено, що перед початком та під час здійснення маневру повороту ліворуч у автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 був увімкнений світловий покажчик лівого сигналу повороту. Перед початком та під час здійснення маневру повороту ліворуч у автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 світловий покажчик правого сигналу повороту увімкнений не був; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_20190712170610_20190712173148.mp4» встановлено, що під час здійснення обгону мотоциклом «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 іншого мотоцикла «Jawa 350» на мотоциклі «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 світловий покажчик лівого сигналу повороту увімкнений не був; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_20190712170610_20190712173148.dav» та зазначеної у додатково наданих вихідних даних інформації, а саме листа від ОСОБА_7 , швидкість мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 складає 47,56 км/год ± 3,19 км/год; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_20190712170610_20190712173148.dav» та зазначеної у додатково наданих вихідних даних інформації, а саме листа від ОСОБА_1 , швидкість руху «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 складає 54,25 км/год ±3,36 км/год.
Згідно вимог пункту 12.4 ПДР України, рух транспортних засобі у населених пунктах дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, тому в даному випадку відповісти в категоричній формі на питання чи перевищувала обрана водієм ОСОБА_2 швидкість руху керованого ним мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, не представляється можливим.
Відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_20190712170610_20190712173148.dav», в момент зміни напрямку руху автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 , прискорення мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 не відбувається.
Відповісти в категоричній формі на питання, чи перевищувала обрана водієм ОСОБА_2 швидкість руху керованого ним мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 (розрахована в вирішенні питання 3) максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год, не представляється можливим. Якщо в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 мало місце перевищення максимально дозволеної швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах, то воно не знаходилося в причинному зв`язку з настанням ДТП.
В даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.2 б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Питання, що стосується відповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам пункту 12.3 ПДР України не має технічного сенсу, з причин, зміст яких викладений в дослідницькій частині даного висновку. Якщо швидкість руху мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 була більшою ніж 50 км/год, то експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України. Якщо в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 мали місце невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, то вони не знаходились в причинному зв`язку з настанням ДТП, з причин, зміст яких викладений в дослідницькій частині даного висновку. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами пунктів: 9.2. б); 14.2 б); 12.4 ПДР України. Якщо дана ділянка проїзної частини являє собою Т-подібне перехрестя, то водій мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був керуватися ще й вимогами пункту 14.6 а) ПДР України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної ДТП є невідповідності дій водія мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимогам пункту 14.2 б) ПДР України. Якщо ділянка проїзної частини (ділянка перед зіткненням транспортних засобів) являє собою Т-подібне перехрестя, тоді експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.6 а) ПДР України, які також знаходилися в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Тоуоta Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо – транспортної пригоди.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.05.2023 року у справі №710/720/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації як первісний так і зустрічний позови задоволено частково та вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 57 567,69 грн., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1234,80 грн., судовий збір в сумі 575,68 грн.; у задоволенні решти вимог первісного позову – відмовлено; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок розголошення конфіденційної інформації щодо стану здоров`я, в розмірі 5 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 11676,00 грн. та судовий збір в сумі 50,00 грн.; у задоволенні решти вимог зустрічного позову – відмовлено.
20.09.2023 року Черкаським апеляційним судом рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09.05.2023 року у цивільній справі 710/720/22 змінено в частині вирішення позовних вимог первісного позову, вказано, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 29 399,26 грн. майнової шкоди, а також скасоване в частині вирішення зустрічного позову та розподілу судових витрат. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації, у даній справі задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди від ДТП, а в задоволенні решти вимог зустрічного позову – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 683,71 грн. судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції. У решті рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09.05.2023 у даній справі – залишити без змін. 
Звертаючись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1  в своїй позовній заяві просив визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачами у вищевказаних судових засіданнях та яка міститься у відзиві відповідача та зустрічному позові відповідача, яка стосується схеми дорожньо – транспортної пригоди, висновків експертів, наявності моральної шкоди відповідача, наявності та розміру матеріальної шкоди позивача у цивільній справі №710/720/22 та адміністративної справи №710/1006/19.
При перевірці правильності мотивів судового рішення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтями 28, 32 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності: кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).
Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).
Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Відповідно до частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.
Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції ( 254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.
Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.
У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів особи, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Під час вирішення спору, районний суд в своєму висновку правильно зазначив, що він не бере до уваги резолютивну (прохальну) частину позовних вимог, оскільки вона не містить посилань, яку ж інформацію слід визнати недостовірною та яка інформація підлягає спростуванню. 
При цьому, судом першої інстанції враховано, що із змісту позовної заяви вбачається, що недостовірною інформацією є інформація, зазначена відповідачами у відзиві та зустрічній позовній заяві у цивільній справі №710/720/22.
Статтею 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Пунктом 3 частини 2 статті 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. (ст.174 ЦПК України).
Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду визначені ст.264 ЦПК України, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити .
У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. (ч.4 ст.265 ЦПК України).
Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.
Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.
Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами.
Положеннями статей 12, 81 ЦПК України  передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України  предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
З аналізу наведених положень закону слід дійти висновку, що позивач повинен довести обставини, що оспорювана інформація безпосередньо впливає на його немайнові права та порушує ділову репутацію.
Згідно абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту честі, гідності та ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому законом. 
       Верховний Суд розглядаючи справи щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у своїх постановах від 19 травня 2020 року у справі № 441/1547/17 та від 04 жовтня 2023 року у справі № 521/38/41/21 висловив позицію, що не може бути підставою для позову про захист честі, гідності та ділової репутації, інформація, внаслідок якої відбулося приниження осіб, які брали участь у справі і така інформація була доказом у справі та оцінювалася судом при ухваленні судового рішення. 
Із матеріалів справи вбачається, що інформація, яку позивач просить спростувати міститься у відзиві відповідача та зустрічному позові відповідача, стосується схеми дорожньо – транспортної пригоди, висновків експертів, факту завдання моральної шкоди, наявності та розміру матеріальної шкоди у цивільній справі № 710/720/22 та адміністративній справі №710/1006/19. 
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що така інформація була предметом оцінки як судом першої так і судом апеляційної інстанції під час розгляду вказаних справ, а тому, висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є обгрунтованим та не спростований доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2024 року.

Судді