ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/10305/23	
                                                                                Суддя І інстанції – Притула К.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради про визнання бездіяльності протиправно, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради щодо не поновлення ОСОБА_1 з листопада місяця 2023 року нарахування та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 гривень щомісячно, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р.№332;
- зобов`язати Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради поновити нарахування та виплату з листопада місяця 2023 року ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн. щомісячно, відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. №332 та в подальшому регулярно виплачувати її.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Скаржник вказує на те, виплату допомоги на проживання їй було припинено відповідачем у зв`язку із проведеної верифікацією даних щодо одержання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою встановлено наявність станом на 01.08.2023 року у позивача житлового будинку в сели Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області. Водночас, на переконання скаржника, відповідач повинен був поновити виплату допомоги на проживання після продажу зазначеного житлового будинку.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради від 22.04.2022 №3504-5001291447, ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.7).
Листом від 20.11.2023 №К-3719 «Про розгляд звернення», Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради повідомив ОСОБА_1 , що на підставі результатів проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на відповідність вимогам п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» їй припинено виплату допомоги на проживання з 01 вересня 2023 року у зв`язку з наявністю станом на 01 серпня 2023 року у власності житлового будинку в селі Озаринці Могилів – Подільського району Вінницької області. Одночасно повідомлено, що у разі продажу житлового приміщення після проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, поновлення допомоги не передбачено чинним законодавством (а.с.8-9).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, позивач звернулась за захистом порушеного права до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Указом Президента України від 24.02.2022р. №62/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який наразі триває.
Приписами ст. 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ст.4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" (далі Порядок №332), якою затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Відповідно до п.2 Порядку №332 (в редакції, чинній на момент призначення позивачу допомоги на проживання) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.
01.08.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11.07.2023 №709 (далі по тексту Постанова №709), пунктом 1 якою установлено, що з 01.08.2023 виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» продовжується автоматично на один шестимісячний період.
Підпунктом 5 пункту 2 Постанови №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», встановлено, що з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у   пункті 1   цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї). 
За змістом пункту 3 Постанови №709 перевірку відповідності відомостей щодо внутрішньо переміщеної особи вимогам, зазначеним у   пункті 2   цієї постанови, Міністерство фінансів проводить станом на 1 серпня 2023 року.
Виплачена до 1 серпня 2023 р. допомога у разі виявлення відповідності відомостей щодо внутрішньо переміщеної особи критеріям, зазначеним у   пунктах 1   і   2   цієї постанови, не підлягає відшкодуванню, крім внутрішньо переміщених осіб, яким допомога виплачена неправомірно.
Як вбачається з матеріалів справи на підставі результатів проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам було встановлено наявність станом на 01.08.2023 у власності ОСОБА_1 житлового будинку в селі Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області.
В свою чергу, с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області не включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309.
За таких обставин, Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради правомірно припинив виплату позивачу допомоги на проживання з 01 вересня 2023 року.
Разом з тим, обставини продажу позивачем 27.10.2023 року житлового будинку в селі Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області не є підставою для поновлення їй виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки це не передбачено ані  Порядком №332 ні Постановою №709.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 09 липня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова