ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/27735/23 пров. № А/857/9447/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                         Матковської З. М.,
суддів:                                                             Гудима Л. Я., Гінди О. М., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 380/27735/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Качур Р.П., місце ухвалення  м. Львів, дата складання повного тексту 12.03.2024), –
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі – скаржник, відповідач), у якій просив: – визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 за період 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно; – зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум; – визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 10-1 та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 роки; – зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 10-1 та ч. 3 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за 2016, 2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум; – визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;  – зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум.
На обґрунтування вимог позову зазначав, що відповідачем протиправно не нараховувалося та не виплачувалося  грошова допомога на оздоровлення, виплачена в 2016-2017 роках, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік і щомісячної додаткова грошова винагорода за період із січня 2016 року по лютий 2018 року без урахування індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Позивач стверджував, що право на врахування індексації грошового забезпечення при виплаті вищевказаних видів грошового забезпечення слідує зі спеціального статусу виплати індексації, яка за своєю формою є відшкодуванням знецінення грошових доходів громадян. Виплата вищенаведених нарахованих коштів без індексації є підставою звернення до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік і щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року без урахування індексації грошового забезпечення у складі його місячного грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік і щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, а також здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник вказує на те, що грошова допомога на оздоровлення не отожнюється із заробітною платою, тому її виплата не в повному розмірі не є порушенням законодавства про оплату праці. Скаржник просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався. Відповідно ч. 4  ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як установлено судом першої інстанції позивач, ОСОБА_1 до 02 жовтня 2020 року проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2020 №207 прапорщика ОСОБА_1 , техніка інформаційно-телекомунікаційного вузла польового вузла зв`язку звільнено наказом командира 703 окремого полку оперативного забезпечення (по особовому складу) від 23.09.2020 №29-РС з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 02.10.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №380/5537/22 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року   з урахуванням базового місяця січня 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 02.10.2020 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 02.10.2020 року з врахуванням березня 2018 року базовим місяцем з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 за виключенням раніше виплаченої частини індексації. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати з січня 2016 року по день її фактичної виплати.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі №380/5537/22 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі №380/5537/22 та позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням листопада 2015 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 380/5537/22 відповідач нарахував та виплатив позивачу 5123,38 грн індексації грошового забезпечення із застосуванням листопада 2015 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), що підтверджується довідкою-розрахунком суми коштів, необхідних для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/5537/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення від 17.08.2023 № 716 та копією платіжною інструкції № 909.
Як видно з довідки про нараховане грошове забезпечення та додаткові види в період з 01.01.2014 по 02.10.2020 прапорщика ОСОБА_1 № 409 від 19.05.2021, що у листопаді 2016 року та у травні 2017 року нараховано позивачу одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 5037,50 грн та 5047,25 грн відповідно, тобто, без урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення. Також у грудні 2017 року позивачу нараховано допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування індексації грошового забезпечення у розмірі 4655,22 грн. Крім того, у спірний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 ОСОБА_1 нараховувалася щомісячна додаткова грошова винагорода без урахування у її складі індексації грошового забезпечення.
Не погоджуючись із виплатою одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 без урахування індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цими позовними вимогами.
Як видно зі змісту судового рішення, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і щомісячної додаткової грошової винагороди.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.
Спірним питанням у цій справі є дії відповідача щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, без урахування індексації грошового забезпечення позивача.
Тобто, дослідженню підлягають обставини включення сум індексації грошового забезпечення до розрахунку цих виплат.
Вирішуючи питання, поставлені в апеляційній скарзі, суд керується наступним.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегулювано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 цієї статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII).
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).
Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260).
Згідно з частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07.11.2007 (далі Постанова № 1294, була чинною до 28.02.2018, тобто регулює спірні правовідносини) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі – Порядок № 260) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 1 Розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» №889 від 22.09.2010 (далі - постанова № 889; чинна до 01.03.2018) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) з 01.07.2014 - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Як видно зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції досліджено довідку про нараховане грошове забезпечення та додаткові види в період з 01.01.2014 по 02.10.2020 прапорщику ОСОБА_1 № 409 від 19.05.2021. 
За даними довідки відповідач нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу на оздоровлення у 2016-2017 роках, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік і щомісячну додаткову грошову винагороду за період з січня 2016 року по лютий 2018 року без врахування індексації грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем проведено лише 29.07.2023.
З урахуванням тої обставини, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що механізм індексації має універсальний характер. 
Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Аналогічні висновки щодо застосування вищенаведених правових норм наведено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19 та від 21 грудня 2021 року у справі № 820/3423/18.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік і щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як видно з матеріалів справи, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході її розгляду не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення з якого вираховується грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода. Не включення індексації грошового забезпечення до складу виплат з якого визначається допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода, вказує на протиправну бездіяльність відповідача.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 – 319 КАС України в апеляційній скарзі представником Військової частини НОМЕР_1 не наведено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до  ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі №380/27735/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Гінда