УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 604/1686/23
провадження № 51-2888 ск 24
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянула матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , раніше судимого, 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини
За вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року, залишеним без змін 24 квітня 2024 року Тернопільським апеляційним судом,ОСОБА_5 було засуджено до покарання за: ч. 3 ст. 289 КК - у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна; ч. 4 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років, ч. 1 ст. 129 КК - у виді арешту на строк 1 місяць, а на підставі частин 1-3 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.
Вирішено питання щодоречових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого; у крадіжці майна з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а також у погрозі вбивством,вчинених за обставин, детально викладених у вироку.
Згідно з вироком 18 жовтня 2023 року в період з 15:00 до 17:30 у АДРЕСА_2  ОСОБА_5 , розбивши вікно будинку АДРЕСА_3 проник у помешкання ОСОБА_6 і викрав звідти належне останній майно вартістю 1432 грн, чим заподіяв їй матеріальних збитків на загальну суму 2403,09 грн.
Крім того, цього ж дня приблизно о 17:30 у вказаному селі ОСОБА_5 , вимагаючи у ОСОБА_7 знайти йому автомобіль для поїздки до м. Львова, намагався вдарити, а потім і застрелити з автомата - АК-74 собаку потерпілої, а коли ОСОБА_7 спробувала завадити йому, спрямував на останню зброю й вистрілив угору. Такі дії ОСОБА_7 сприйняла як реальну погрозу вбивством. 
Також у зазначену дату на автодорозі між селами Клебанівка та Шевченкове Тернопільського району засуджений здійснив постріл з автомата - АК-74 поблизу ОСОБА_8 і всупереч волі потерпілого заволодів належним йому автомобілем ВАЗ НОМЕР_1 , (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), спричинивши матеріальних збитків на суму 86908,25 грн.
Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу суду апеляційної інстанції і  призначити новий розгляду у цьому суді. Водночас скаржник зазначає, що судові рішення стосовно ОСОБА_5 підлягають зміні у зв`язку з надмірною суворістю заходу примусу. Суть доводів захисника зводиться до того, що наявні в справі дані зумовлюють застосування ст. 69 КК, а це не було враховано при здійсненні апеляційного провадження. На думку захисника, апеляційний суд усупереч статтям 50, 65 КК залишив поза увагою пом`якшуючі обставини, зокрема визнання ОСОБА_5 провини, примирення із потерпілими, відшкодування завданої шкоди, а також не зважив на відсутність обставин протилежного змісту та прохання потерпілої сторони не позбавляти волі засудженого. На переконання автора скарги, наведене у поєднанні з даними про особу винного, котрий проходив службу у  Збройних силах України, позитивно характеризується командирами й громадськими організаціями, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, звідси, -  необхідність перейти до більш м`якого виду основного покарання, не вказаного в  санкції статей, за якими ОСОБА_5 було засуджено. Вважає, що допущені при виборі заходу примусу порушення тягнуть за собою скасування оспорюваної ухвали. 
Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на  таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність юридичної оцінки діянь за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 129 КК у касаційній скарзі не оспорюються. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. 
Згідно зі ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
За приписами ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в  ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, з яких заявлені вимоги визнано необґрунтованими.  
Цих законодавчих приписів при перегляді вироку стосовно ОСОБА_5 апеляційний суд додержався. 
Як убачається з копії ухвали, переглядаючи вирок у межах скарги захисника ОСОБА_4 та вирішуючи питання про справедливість призначеного ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер та обсяг суспільно небезпечних діянь, два з яких відніс до  тяжких. Разом із цим згаданий суд узяв до уваги вік, стан здоров`я засудженого та інші дані про його особу, котрий позитивно характеризується командирами військової частини й представниками громадських організацій, однак має негативний висновок від офіцера-психолога цієї ж частини, раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини.
Водночас апеляційний суд, зваживши на відсутність обтяжуючих покарання обставин, не залишив без оцінки таких, що його пом`якшують, а саме щирого каяття ОСОБА_5 та сприяння розкриттю правопорушень, примирення з потерпілими й відшкодування останнім завданої шкоди. 
З огляду на все це, суд апеляційної інстанції  вмотивовано вирішив, що призначений за вироком засудженому захід примусу в мінімальних межах санкції закону України про кримінальну відповідальність є справедливим, відповідає меті покарання та загальним засадам.
Доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування ст. 69 КК і пом`якшення покарання суд обґрунтовано визнав неспроможними, оскільки ОСОБА_5 попри те, що раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, після звільнення на шлях виправлення не став, навпаки вчинив нові кримінально карані діяння. А така поведінка стає на заваді призначенню покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції закону.
Переконливих аргументів на спростування позиції апеляційного суду в поданій касаційній скарзі немає.  
Оспорювана ухвала відповідає положенням ст. 419 КПК, а твердження захисника про необхідність її скасування із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції на зазначених у скарзі підставах не можна визнати прийнятними. До того ж заявлені вимоги не узгоджуються з ч. 2 ст. 437 КПК.
Оскільки з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, немає потреби в перевірці матеріалів кримінального провадження.
Тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 вказаного Кодексу необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 . 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника  ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року стосовно  ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_9