Справа № 734/1232/24 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/564/24 	  	
Категорія - ч.2 ст. 172-15 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М., 
з участю захисника адвоката Кінебаса О. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Кінебаса О. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду  Чернігівської області від 14 травня 2024 року,

                                  В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально – психологічного забезпечення – начальник відділення морально – психологічного забезпечення, підполковник, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17000 гривень.

Як установив суд, у відповідності до ст. ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії, проти, України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2020 № 10 підполковник ОСОБА_1 призначений наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.12.2019 № 542 на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного, забезпечення - начальник відділення морально-психологічного забезпечення вважається таким, що з 14.01.2020 справи та посаду за призначенням - прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на підполковника ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.
Таким чином, підполковник ОСОБА_1 є військовим начальником усього особового складу військової частини за посадою, а для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського  складу – за   військовим званням, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-13 та ст. 425 КК України є військовою службовою особою – суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172- 15 КУпАП.
18.01.2024 Деснянською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону під час проведення вивчення дотримання посадовими особами військових частин вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині належного складання адміністративних протоколів про військові адміністративні правопорушення встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 відносно начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 складено адміністративний протокол серії А3435 № 12 від 08.10.2023 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та направлено до Козелецького районного суду Чернігівської області.
У подальшому, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 30.10.2023 у справі № 734/4848/23 вищезазначений протокол повернуто до військової частини НОМЕР_1 для належного оформлення.
20.11.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшла постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 30.10.2023 у справі № 734/4848/23 разом із відповідним протоколом, та у той же день, 20.11.2023 начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 , отримавши від командира військової частини НОМЕР_1 вищезазначене рішення суду, видав письмовий наказ (поставив письмову резолюцію на документі) заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_1 усунути недоліки та направити вказаний протокол повторно. Після цього доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про відданий наказ підпорядкованій йому особі – підполковнику ОСОБА_1 .
У подальшому підполковник ОСОБА_1 видав наказ (поставив письмову резолюцію на документі) заступнику командира навчальної батареї з морально-психологічного забезпечення зенітного ракетно-артилерійського дивізіону капітану ОСОБА_4 усунути недоліки у встановлені строки та направити відповідь, проте остання із 21.11.2023 вибула у відрядження до військової частини НОМЕР_2 та після повернення 20.12.2023 виключена із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
З 21.11.2023 по час складення протоколу про адміністративне правопорушення – 22 березня 2024 року підполковник ОСОБА_1 , отримавши рішення суду з письмовим наказом підполковника ОСОБА_3 усунути недоліки та направити повторно, не виконав його та про не виконання наказу не доповів начальнику штабу – заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , який його видав та безпосередньому командиру – командиру військової частини НОМЕР_1 , не вказавши при цьому про причини невиконання наказу.
Отже, заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальник відділення морально-психологічного забезпечення підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст. ст. 4, 11, 16, 26, 29-31, 35-37, 68, 70, 72-73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, нехтуючи своїми службовими обов`язками, в умовах особливого періоду з 21.11.2023 по теперішній час, виконуючи обов`язки за посадою у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , не виконав письмовий наказ начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 усунути недоліки протоколу серії А3435 № 12 від 08.10.2023 відносно ОСОБА_2 та направити повторно до суду, не доповів про невиконання наказу начальнику штабу – заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , який його видав та безпосередньому командиру – командиру військової частини НОМЕР_1 та не вказав про причини невиконання наказу, внаслідок чого військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 уникнув адміністративної та дисциплінарної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тим самим ОСОБА_1 вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 – 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Кінебас О. М. просить постанову суду скасувати, а  провадження у  справі  закрити  за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 поставив письмову резолюцію на документі капітану ОСОБА_4 усунути недоліки протоколу у встановленому порядку та надати відповідь, про що також усно повідомив ОСОБА_4 у присутності свідків – капітана ОСОБА_5 та майора ОСОБА_6 .
У судовому засіданні місцевого суду капітан ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_1 в його присутності, дійсно довів до відома ОСОБА_4 інформацію про необхідність  виконання письмової резолюції також в усному порядку. Однак суд першої інстанції не надав належної оцінки цим показанням.
Таким чином відповідальною за виконання зазначеного наказу було призначено ОСОБА_4 
21 січня 2024 року ОСОБА_4 вибула у відрядження до іншої військової частини.
Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ про виконання або не виконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові, який віддав наказ і своєму безпосередньому командирові, а також вказати причини не виконання наказу або його несвоєчасного виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Всупереч положень Статуту, ОСОБА_4 , будучи ознайомленою з необхідністю виконання поставленого наказу, не повідомила ОСОБА_1 про вибуття у відрядження і відповідно не повідомила про не виконання поставленого завдання.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був обізнаний про не виконання ОСОБА_4 поставленого завдання, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 – 15 КУпАП, оскільки була відсутня об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, а саме наявність умислу на недбале ставлення до військової служби.
Суд першої інстанції при винесенні  рішення зазначив, що «про неспроможність виконати наказ своєчасно та в повному обсязі  ОСОБА_1 своєму керівництву не доповів», проте,   виданий ОСОБА_1 наказ, не містить будь – яких вказівок щодо строків його виконання.
ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має вищої юридичної освіти, не міг знати про необхідність виконання  даного  наказу  підполковника        ОСОБА_3 протягом якого конкретно визначеного строку, адже жодних роз`яснень щодо цього не отримував.
Зрештою, недоліки, внаслідок яких протокол А3435 № 12 від 08.10.2023 складений відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 – 15 КУпАП було повернуто на доопрацювання – усунуті. До Козелецького районного суду Чернігівської області було направлено заяву від 03.05.2024 про усунення недоліків по справі №734/4848/23. 
Зазначене  є  додатковим  свідченням  відсутності  умислу в діях   ОСОБА_1 , а відтак і суб`єктивної сторони правопорушення.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам щодо закінчення строків накладення адміністративного стягнення, який, на думку сторони захисту, необхідно обраховувати з 18.01.2024, тобто з дня, коли до уповноваженого органу надійшли будь – які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. Однак, на думку суду першої інстанції вказаний строк необхідно обраховувати з 01.03.2024, «оскільки саме з цієї дати прокурором було отримано ті відомості, які в повній мірі дали можливість стверджувати саме про виявлення адміністративного правопорушення».
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 – 15 КУпАП № 12  було складено 22.03.2024.
Згідно протоколу, час вчинення правопорушення – «з 21.11.2023 і по теперішній час».
У той же час зі змісту самого протоколу вбачається, що адміністративне правопорушення було виявлено Деснянською спеціалізованою прокуратурою 18.01.2024 «під час проведення вивчення дотримання посадовими особами вимог КУпАП».
Відповідно до положень ст. 38 КУпАП,  якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Зі змісту протоколу неможливо чітко встановити дату виявлення правопорушення. Однак, зі змісту протоколу вбачається, що відомості про можливе вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надійшли до прокуратури 18.01.2024.

Під час апеляційного розгляду   захисник  адвокат Кінебас О. М. підтримав доводи апеляційної скарги.  

Заслухавши аргументи захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає  задоволенню.
Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.
Із складеного   протоколу щодо ОСОБА_1 взагалі незрозуміло  в чому полягає суть  правопорушення, передбаченого  ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та коли мало  місце  недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Тільки,  дослідивши матеріали справи є можливість зрозуміти, що постановою  Козелецького районного суду Чернігівської області від 30.10.2023 у справі № 734/4848/23 протокол  про військове правопорушення був повернутий до військової частини НОМЕР_1 для належного оформлення.
Копія постанови суду надійшла до виконання 20.11.2023 разом із відповідним протоколом, та у той же день, 20.11.2023 начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 , отримавши від командира військової частини НОМЕР_1 вищезазначене рішення суду, видав письмовий наказ (поставив письмову резолюцію на документі) заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_1 усунути недоліки та направити протокол повторно. 
ОСОБА_1 , після отримання наказу про  усунення недоліків,  написав резолюцію  капітану ОСОБА_4 усунути недоліки протоколу у встановленому порядку та надати відповідь, про що також усно повідомив ОСОБА_4 у присутності свідків – капітана ОСОБА_5 та майора ОСОБА_6 .
Капітан ОСОБА_5 , який є старшим офіцером відділення морально – психологічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , був допитаний у судовому засіданні місцевого суду та підтвердив, що ОСОБА_1 в його присутності, дійсно довів до відома ОСОБА_4 наказ (який ним оформлений у виді письмової резолюції) щодо необхідності усунення виявлених в протоколі недоліків  та необхідності подальшого скерування матеріалу до суду. Таким чином відповідальною за виконання зазначеного наказу було призначено ОСОБА_4   21 січня 2024 року ОСОБА_4 вибула у відрядження до іншої військової частини.
Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ про виконання або не виконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові, який віддав наказ і своєму безпосередньому командирові, а також вказати причини не виконання наказу або його несвоєчасного виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 був обізнаний про не виконання ОСОБА_4 поставленого завдання, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 – 15 КУпАП, оскільки була відсутня об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, а саме наявність умислу на недбале ставлення до військової служби.
ОСОБА_1 виконав покладені на нього обов`язки, поставивши письмову резолюцію на документі капітану ОСОБА_4 усунути недоліки протоколу у встановленому порядку і надати відповідь та вважав, що належним чином виконав свої обов`язки, умислу на недбале ставлення військової служби  у нього не було.
Поміж іншого, протокол щодо ОСОБА_2 був складений командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 ,  проте не зрозуміло,  яким чином мав усунути недоліки у протоколі  ОСОБА_1 .           
Крім того, недоліки, внаслідок яких протокол А3435 № 12 від 08.10.2023 складений відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 – 15 КУпАП, було повернуто на доопрацювання – усунуті. До Козелецького районного суду Чернігівської області було направлено заяву від 03.05.2024 про усунення недоліків по справі №734/4848/23. Зазначене  є  додатковим  свідченням  відсутності  умислу в діях ОСОБА_1 , а відтак і суб`єктивної сторони правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
У даній справі суть правопорушення у протоколі не викладена, замість неї цитування законів та положень статуту, непов`язане з викладенням об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення,  відсутні  докази на підтвердження винуватості особи.
За таких обставин, коли суд не забезпечив всебічного, повного та  об`єктивного з`ясування обставин правопорушення, належним чином не мотивував своїх висновків  і на порушення вимог ст. 245, 280 КУпАП, постановив рішення про накладення стягнення, яке підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від          14 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець