ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 вересня 2024 року
м.Харків
справа №638/1651/22
провадження №22-ц/818/2782/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.
за участі секретаря Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) – ОСОБА_1  
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 
треті особи - ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання коштів спільним майном, стягнення суми, заміну боржника за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про встановлення факту окремого проживання, визнання кредитних та факторингових зобов`язань за відповідними договорами спільними сумісними зобов`язаннями, поділ майна подружжя, стягнення сум, -
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року, постановлене суддею Штих Т.В.,
в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила:
- здійснити поділ майна подружжя трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; Визнати право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; 
-визнати суму заробітної плати, отриману ОСОБА_2 за період з 2011 року по 19 листопада 2021 року у розмірі 4 191 834 грн. спільним майном подружжя; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку у сумі заробітної плати, отриманій ОСОБА_2 за період 2011-2021 роки, яка складає 1 434 817,14 грн.; 
-замінити боржника (позичальника), перевести борг за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021 на суму 1 460 620,18 грн. з ОСОБА_2 на нового боржника (позичальника) – ОСОБА_1 .
20 вересня 2022 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій з урахуванням заяви просив:
-встановити факт окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 22.09.2021, в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та не веденням спільного сумісного господарства; 
-визнати зобов`язання у розмірі 1 460 620, 18 грн. за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» та ОСОБА_2 в результаті невиконання подружжям в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004 між АТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 , та зобов`язання в розмірі 450 000 грн. за Кредитним договором від 08.12.2020, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 , спільним сумісним зобов`язанням подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 
-здійснити поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнавши за ОСОБА_2 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,4кв. м., покласти на ОСОБА_2 обов`язок з повернення позики у розмірі 1 460 620, 18 грн. за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» і ОСОБА_2 , та обов`язок зі сплати заборгованості в розмірі 173 786,52. за Кредитним договором від 08.12.2020, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 ; 
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 149 961,09 грн., що становлять частку спільного зобов`язання подружжя за Кредитним договором від 08.12.2020, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Укрексімбанк», сплаченого ним після припинення шлюбних відносин; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 119 294,16 грн. в рахунок виконання кредитних зобов`язань подружжя за Кредитним договором від 08.12.2020, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Укрексімбанк», та за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 . В іншій частині вимоги первинного позову ОСОБА_1 та вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 залишено без задоволення. Судові витрати вважати сплаченими позивачами за первинним та зустрічним позовами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю, а у задоволенні первісних позовних вимог відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що кредитні зобов`язання, які були оформлені в період шлюбу, а саме 54047,60 доларів США пішли на придбання квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Наголошує, що оскільки позивачка не заперечувала проти позовної вимоги про наявність спільної заборгованості, то суд безпідставно її не задовольнив, та не навів мотивів відмови. Також суд безпідставно відмовив у поділі заборгованості по кредитній лінії в сумі 450000,00грн, які були використані в інтересах сім`ї. Крім того, апелянт наголошує, що погашав кредитну заборгованість у сумі 299922,17 грн за власні кошти, то вважає, що позивачка також має повернути йому половину. Також наголошує, що суд не дотримався принципу рівності часток подружжя, оскільки не врахував боргові зобов`язання, і тим самим не відійшов від рівності часток.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимогст.367ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги сторін частково, суд першої інстанції виходив із того, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , придбана подружжям під час зареєстрованого шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, сторони не домовились про її поділ, тому суд вважав, що є підстави для поділу майна подружжя з дотриманням принципу рівності часток подружжя. 
Сторонами не заперечується, що зобов`язання за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021 у розмірі 1 460 620,18 грн. є спільним зобов`язанням подружжя, проте, з урахуванням фактичних обставин справи, та того, що сторони за цим зобов`язанням виступають як солідарні боржники, при поділі спільного майна подружжя суд не враховує зазначені зобов`язання. У зв`язку з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги за первинним позовом ОСОБА_1 в частині заміни боржника (позичальника), переведення боргу за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021 на суму 1 460 620,18 грн. з ОСОБА_2 на нового боржника (позичальника) – ОСОБА_1 та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за Договором позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021. Крім того позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами те, що Кредитний договір від 08.12.2020, укладеним між ним та АТ «Укрексімбанк» укладено в інтересах сім`ї та кредитні кошти у розмірі 450 000, 00 грн. витрачені на потреби сім`ї, а тому підстави для визнання кредитних зобов`язань за цим договором спільним сумісним зобов`язанням подружжя, як і підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 149 961,09 грн., що становлять частку спільного зобов`язання подружжя за Кредитним договором від 08.12.2020, припинення шлюбних відносин, і стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 119 294,16 грн. в рахунок виконання кредитних зобов`язань за цим Договором, відсутні.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11.08.1990 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Пісочинською селищною радою Харківської області 11.08.1990, актовий запис № 55 від 11.08.1990.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 15.09.2022 по справі №535/879/22 шлюб розірвано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ввід 18.02.2005, виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 08.02.2005 за № 23/44 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2005 право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстроване за ОСОБА_2 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.12.2021 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 05.01.2022 року ринкова вартість трикімнатної ізольованої квартири, загальною площею 68,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , складає (без урахування ПДВ) 1 322 200,00 грн.

03 березня 2004 року було укладено кредитний договір № 11/01/2004 між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 , згідно якого Банк зобов`язується надати позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредит в іноземній валюті в сумі 21500,00 доларів США. Строк повернення кредиту – 03.03.2014 року. Цільове призначення кредиту – придбання нерухомості. Умови забезпечення кредиту: поручительство згідно договору поручительства б/н від 03.03.2004, застава майнових прав, згідно договору застави майнових прав б/н від 03.03.2004.

Даний договір укладено за взаємною згодою подружжя та в інтересах сім`ї.

Відповідно до листа АТ «УкрСибБанк» від 06.10.2022 № 27-1-01/18418 Додатковою угодою № 2 від 25.03.2005 розмір кредитного ліміту за вказаним Кредитним договором було збільшено на 7000, 00 доларів США, додатковою угодою № 3 від 12.07.2005 розмір кредитного ліміту збільшено ще на 5000,00 доларів США, Додатковою угодою № 4 від 29.12.2005 розмір кредитного ліміту збільшено ще на 13000,00 доларів США, Додатковою угодою № 5 від 30.08.2006 розмір кредитного ліміту збільшено ще на 4 000,00 доларів США (до 50 500 доларів США). Загалом наданий кредит у розмірі 50 500,00 доларів США.

Відповідно до Договору іпотеки від 30.08.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСибБанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., р. 4725, Іпотекодавець передав в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004 на суму 50 500, 00 доларів США, строком повернення 03.03.205року, нерухоме майно - житлове приміщення – квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно Додаткової угоди № 1 від 03.09.2021 до Кредитного договору № 11/01/2004 змінено, зокрема, умови забезпечення кредиту, у забезпечення виконання зобов`язань позичальника Банком прийнято поручительство, згідно договору поручительства б/н від 03.03.2004.

Договір іпотеки від 30.08.2006 року розірвано відповідно до Договору про розірвання Договору іпотеки, укладеного між АКТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., р.15.04 від 03.09.2004.
У п. 5 Договору про розірвання Договору іпотеки від 03.09.2021 зазначено, що Іпотекодавець довів до відома Іпотекодержателя, а Іпотекодержатель взяв до уваги, що цей договір укладено за згоди дружини Іпотекодавця ОСОБА_1 , згідно її заяви, посвідченої 02.09.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.ШЛ., р. 541.

ОСОБА_1 було надано заяву про надання згоди від 02.09.2021. Зазначеною заявою ОСОБА_1 надала згоду чоловіку ОСОБА_2 на підписання та укладання договору про розірвання (припинення) договору іпотеки, предметом якого є належна на праві власності квартира АДРЕСА_4 , на умовах, що будуть визначені ОСОБА_2 самостійно. У заяві також зазначено, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, як набута у період зареєстрованого шлюбу.

03.09.2021 року між АТ «УкрСибБанк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 03/09/2021, за умовами якого Клієнт зобов`язується передати у власність Фактору, а Фактор – прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

У п. 1.3 зазначено Договору вказано, що на день підписання цього Договору загальна заборгованість за Кредитним договором № 11/01/2004 (в обліковій системі банку) боржника ОСОБА_2 становить: основна сума боргу 23 231,21 доларів США, проценти – 30 756,39 доларів США.

Згідно з п. 1.4. розмір оплати послуг Фактора становить 100,00 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі прав вимоги від 03.09.2021 складеним ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» та АТ «УкрСибБанк», складеного на виконання Договору факторингу № 03/09/2021 від 03.09.2021 Клієнт передав Фактору права вимоги, а Фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених Договором, а саме за договорами: кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004, договором поруки № б/н від 03.03.2004.

Актом приймання-передачі документації від 03.09.2021, складеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» та АТ «УкрСибБанк», Клієнт передав, а Фактор прийняв наступну документацію: кредитний договір від 03.03.2004, укладений між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 з усіма додатками та додатковими угодами (оригінал), договір поруки від 03.03.2004, укладений між АКІБ «УкрСибБанк» ТА ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , з усіма додатками та додатковими угодами (оригінал), а також копії матеріалів кредитної справи, матеріали судового та виконавчого провадження (копії).

Зазначена інформація міститься у Довідці АТ «УкрСибБанк» про рух грошових коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 03.03.2004 по 04.12.2006.

Відомості про оплати боргу та розмір заборгованості за кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004 року станом на 03.09.2021 року містяться у виписці за кредитним договором за період з 01.01.2020 по 03.09.2021 року, що сформована АТ «УкрСибБанк».

Згідно Договору №1 про новацію від 03.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» (актор) та ОСОБА_2 (позичальник), сторони домовились про зміну (новацію) платіжних зобов`язань позичальника перед Фінансовою компанією за кредитним договором та позиковим договором №03/09/21-1. Сума зобов`язань позичальника перед Фінансовою компанією припиняється шляхом новації та змінюється новим позиковим зобов`язанням позичальника. З моменту укладення цього договору зобов`язання позичальника припиняються за кредитним договором №11/01/2004 від 03.03.2004 та відповідно кредитний договір 11/01/2004 від 03.03.2004 року припиняються повністю (а.с.155 т.с. 1)

За умовами Договору, оскільки між Позичальником та АТ «УкрСибБанк» було укладено Кредитний договір № 11/01/2004 від 03.03.2004 року, за яким прострочена заборгованість включаючи нараховані проценти, не є погашеною, відповідно до Договору факторингу № 03/09/2021 від 03.09.2021, укладеним між АТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс», АТ «УкрСибБанк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» право грошової вимоги до Позичальника за Кредитним договором, сторони здійснили новацію за Кредитним договором у нове позикове зобов`язання на умовах та у формі, наведених у Додатку до цього Договору – Договір позики № 03/09/21-1.

У п. 1.2. Договору № 1 про новацію від 03.09.2021 року зазначено, що сума зобов`язань Позичальника перед Фінансовою компанією за Кредитним договором становить 54047,60 доларів США, з яких основна сума боргу - 23 291,21 доларів США та нараховані проценти - 30 756,39 доларів США.

Згідно з п. 1.3. Договору № 1 про новацію від 03.09.2021 року з моменту укладення цього Договору зобов`язання Позичальника за Кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004 року та відповідно Кредитний договір № 11//01/2004 від 03.03.2004 припиняються повністю, включаючи прострочену заборгованість, яка складається з основної суми боргу у розмірі 23 291,21 доларів США за кредитом та нараховані проценти у розмірі 30 756,39 доларів США. Будь-які додаткові зобов`язання, пов`язані з Кредитним договором (включаючи будь-які договори про забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором) припиняються з моменту укладення цього Договору.

Згідно Додатку до Договору № 1 про новацію від 03.09.2021 – Договору позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» та ОСОБА_2 , в результаті здійснення новації зобов`язань Позичальника за Кредитним договором № 11/01/2004 від 03.03.2004 між сторонами виникли зобов`язання щодо позики на умовах, викладених в цьому Договорі (далі Позика).

У п. 1.2 Договору позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021 року зазначено, що загальна сума Позики становить 1 460 620,18 грн., яка є безпроцентною.

У п. 2.1. Сторони погодили, що Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю Суму позики у повному розмірі шляхом сплати позикодавцю щомісячно грошових коштів у розмірі 1000,00 грн., починаючи з 01 січня 2070 року (а.с.157 т. 1).

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. Договору позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021 року Позичальник має право повернути всю суму позики в повному обсязі Позикодавцю до закінчення строку дії цього Договору однією сумою або частинами, що здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Позикодавця.

Як убачається з Договору про відступлення прав вимоги № 03/09/21 від 03.09.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» (Первісний кредитор) та ОСОБА_3 Новий кредитор), від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2.1. Договору про відступлення прав вимоги № 03/09/21 від 03.09.2021 року Первинний кредитор відступає шляхом відступлення Новому кредитору належні Первинному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первинного кредитора до позичальника, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами застави, з - урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Як зазначено у п. 4.1. вказаного Договору за відступлення прав вимоги за Основним договором Новий кредитор сплачує Первинному кредитору грошові кошти у сумі 40 550, 00 грн.

Згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 03/09/21 від 03.09.2021 договір позики № 03/09/21 від 03.09.2021, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» та ОСОБА_2 є договором, права вимоги за яким відступаються. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора складає 1 460 620,18 грн.

З квитанції № 1412880311 від 03.09.2021 АТ «Ощадбанк» вбачається, що ОСОБА_3 через ОСОБА_2 сплатила ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» грошові кошти у розмірі 40 550,00 грн. згідно договору про відступлення прав вимоги № 03/09/21 від 03.09.2021.

Актом приймання-передачі документів від 03.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» передало, а ОСОБА_3 прийняла документи: Договір новації № 1 від 03.09.202, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» та ОСОБА_2 (оригінал), Договір позики № 03/09/21-1 від 03.09.2021, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» і ОСОБА_2 (оригінал).

Актом приймання-передачі документів від 03.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» передало, а ОСОБА_3 прийняла: Кредитний договір № 11/01/2004 від 03.03.2004, укладений між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 з усіма додатками та додатковими угодами, Договір поруки № б-н від 03.03.2004, укладений між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 , з усіма додатками та додатковими угодами, матеріали судового та виконавчого провадження (копії).

Враховуючи викладене, під час судового розгляду встановлено, і не заперечується сторонами, повернення позики не відбувалось, а тому спільні зобов`язання подружжя з повернення позики складають 1 460 620, 18 грн.

08.12.2020 ОСОБА_2 заповнив заяву про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку від 08.12.2020 року, на підставі якої йому було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок відкритий на його ім`я. (а.с.167 т.1)

Згідно п. 3.1. даної заяви керуючись умовами договору про надання банківських та інших послуг від 06.07.2020, укладеного між АТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ОСОБА_2 , останній просив Банк відкрити кредитну лінію до Карткового рахунку згідно з такими параметрами і умовами: кредитна лінія «Бонус» з розміром Ліміту Кредитної лінії 450 000,00 грн., строком дії Кредитної лінії – 36 місяців, до 07.12.2023 року, та розміром фіксованої процентної ставки – 16% річних.

Відповідно до Довідки АТ «Укрексімбанк» від 15.09.2022 № 164-2/34 ОСОБА_2 (Позичальник) в АТ «Укрексімбанк» булло відкрито кредитну лінію з лімітом 450 000,00 грн., згідно із Заявою про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка від 08.12.2020. Станом на 09.09.2022 залишок заборгованості за кредитною лінією становить 269 708, 78 грн., з яких 250 000,00 грн. – основний борг, 19 708,78 грн. – проценти за користування кредитною лінією.

Надання кредитних коштів за кредитною лінією, повернення боргу та сплата процентів за користування кредитом підтверджується інформацією поточної виписки за контрактом за період з 08.12.2020 по 15.09.2022, за період з 01.01.2023 по 18.08.2023, наданою АТ «Укрексімбанк».

Відповідно до квитанцій АТ «Укрексімбанк» від 01.10.2021, 13.10.2021, 01.11.2021, 16.11.2021, 01.12.2021, 13.12.2021, 15.12.2021, 16.12.2021, 30.12.2021, 31.12.2021, 08.01.2022, 12.01.2022, 14.01.2022, 01.02.2022, 17.02.2022, 14.04.2022, 06.01.2023, 17.01.2023, 03.02.2023,15.02.2023, 23.02.2023, 20.03.2023, 20.04.2023, 16.05.2023, 16.06.2023, 21.07.2023, 17.08.2023, у період жовтень 2021р. – серпень 2023р. ОСОБА_2 сплачено за Кредитним договором від 08.12.2020 (кредитна лінія «Бонус») АТ «Укрексімбанк» в рахунок сплати основного боргу та процентів за користування кредитним лімітом грошові кошти у розмірі 299 922, 17 грн.

Згідно довідки АТ «Укрексімбанк» від 18.08.2023 станом на 18.08.2023 залишок заборгованості за кредитною лінією становить – 99 968,13 грн., з яких 98 966,05 грн., - основний борг, 1 002,68 грн. – проценти за користування кредитною лінією.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 , відкритого в АТ «ПУМБ» за період з 01.01.2017 по 04.10.2022, у період до 22.09.2021 відбувалось списання грошових коштів за купівлю товарів, здійснених в один день як у м. Києві (за місцем мешкання ОСОБА_2 ), так і в м. Харкові (за місцем мешкання ОСОБА_1 ).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.23 Постанови Пленума Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ч. 2 ст. 70 СК України суд може відступити від засади рівності часток і зменшити частку одного з подружжя за обставин, що мають істотне значення.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.06.2021 у справі № 462/2662/20, від 29.11.2021 у справі № 756/48581/18, від 07.10.2021 у справі № 295/8319/18 приписи статті 65 СК регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном. Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК).Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Тобто, якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

При поділі спільної сумісної власності зобов`язання між подружжям не розподіляються, а враховуються, а відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2019 року, справа № 638/1962/17, провадження № 61-25286св18.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 ЦК України визначено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Судова колегія зазначає, що кредитні зобов`язання, які були оформлені в період шлюбу, а саме 54047,60 доларів США пішли на придбання квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначений кредитний договір було припинено у зв`язку з погашенням заборгованості за рахунок коштів отриманих за договором укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс».
В подальшому право вимоги за договором №1 про новацію від 03.09.2021 та договором позики №03.09.21від 03.09.2021 року укладених між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» (актор) та ОСОБА_2 перейшло до ОСОБА_3 - доньки сторін (а.с.164 т.1).
На момент розгляду справи право вимоги за вище зазначеними договорами не виникло, строк початку погашення заборгованості погоджений сторонами починається з 01.01.2070 року. Підстав вважати, що наразі у подружжя є непогашена заборгованість не має. 
Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення заборгованості по кредитній лінії в сумі 450000,00грн, які були використані в інтересах сім`ї, судова колегія відхиляє.
Кредитна лінія відкрита на ім`я ОСОБА_2 , доступ до картки позивачка не має, а з виписки по картковому рахунку не вбачається використання кредитних коштів в інтересах сім`ї. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався принципу рівності часток подружжя, оскільки не врахував боргові зобов`язання, і тим самим не відійшов від рівності часток спростовуються матеріалами справи.
Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                Н.П. Пилипчук

Ю.М. Мальований

Повний текст судового рішення виготовлено 19.09.2024