Номер провадження: 22-ц/813/2747/24 
Справа № 495/70/22
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                              Назарової М.В.,
суддів:                                        Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                 Пересипка Д.В.,
учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 
на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року, ухвалене Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Гандзій Д.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,            
 
                                            в с т а н о в и в:

30 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 07 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № R52150468862, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 166732 грн під 16,49% річних, яка згідно із п. 3.3.1. договору, за взаємною згодою сторін, досягнутою при укладенні вказаного договору, може змінюватися шляхом укладення договору про внесення змін до цього договору, у випадку, передбаченому п. 5.2.7. договору, який зобов`язався повернути у повному обсязі до 07 жовтня 2020 року або достроково у випадках, передбачених договором.
07 жовтня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір застави № R52150468862В від 07 жовтня 2013 року, предметом якого є надання заставодавцем ОСОБА_1 (відповідачем) з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № R52150468862 від 07 жовтня 2013 року у повному обсязі, зокрема щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, будь-яких інших платежів та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором, заставодержателю в заставу рухоме майно транспортний засіб, а саме: автомобіль марки PEUGEOT, модель 408, тип СЕДАН-В, 2012 року випуску, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 02 жовтня 2013 року (Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2920).
20 липня 2020 року між АТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором № 73-РБ, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором застави перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт».
21 липня 2020 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № R52150468862 від 07 жовтня 2013 року за вих. 2451 з повідомленням про відступлення права вимоги та вимогою існуючої заборгованості за вказаним Договором. Проте, вказаний лист був повернутий.
Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 315041,30 грн, з яких : 157743,68 грн основна заборгованість та 157297,62 грн заборгованість за відсотками, яку позивач, просив стягнути з відповідача та суму судового збору у розмірі 4725,62 грн на користь позивача.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 18 лютого 2022 року вказані матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Овідіопольського райсуду Одеської області в порядку ст. 27, 31, 187 ЦПК України у зв`язку з реєстрацією відповідача на території юрисдикції цього суду.
Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 315041,30 грн. Вирішено судові витрати.
Ухвалою Овідіопольського районного суду  Одеської області від 14 вересня 2023 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Каланжова В.І. про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 157743,68 грн, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач ОСОБА_1 на момент ухвалення рішення перебував на військовій службі, загальний стаж військової служби складає з 2016 року по сьогодення, що підтверджується відповідними довідками. Таким чином, на момент ухвалення рішення, сума заборгованості враховувались у іншій спосіб розрахунку.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їхнього призову, які під час дії особливого періоду брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Оскільки судове рішення ухвалювалось 23 травня 2023 року, то суд мав застосувати вказані норми, які були чинними на дату ухвалення рішення та залишаються такими зараз.
Крім того, строк дії кредитного договору встановлений з 07 жовтня 2013 року до 07 жовтня 2020 року.
Таким чином, нарахування відсотків за користування кредиту, застосовується лише в межах строку дії договору, тобто до 07 жовтня 2020 року, після настання цієї дати нарахування процентів є неправомірним, посилаючись на постанову Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17.
Позивачем заборгованість нараховувалась до 28 грудня 2021 року, тобто на 1 рік 2 місяця та 15 днів пізніше останнього дня строку дії кредитного договору, а тому з відповідача незаконно стягнуто 28 177,70 грн (166732 (сума кредиту)*16,9:100).
Крім того, кредитором використовувалось подвійне нарахування відсотків, як прострочена заборгованість за відсотками, так само й строкова прострочена заборгованість за відсотками; нарахування відсотків не тільки на тіло, а на суму кредиту із неоплаченими відсотками.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство заперечує проти апеляційної скарги, зазначає, що відповідач в своїй заяві стверджує та надає підтверджуючи документи, що з січня 2023 року він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , займає посаду: старший оператор радіолокаційного відділення з 23 січня 2023 року по теперішній час. Починаючи з ведення в Україні особливого періоду, відповідач повинен був звернутися до Банку, надати підтверджуючи документи, що він з початку введення особливого періоду брав участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини і тому звільняється від сплати процентів та штрафних санкцій.
Що стосується нарахувань після відступлення права вимоги за кредитним договором, позивач зазначає, що 20 липня 2020 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №73-РБ з відступленням суми заборгованості у розмірі 3115041,30 грн. З 20 липня 2020 року по 06 грудня 2020 року розмір заборгованості за кредитним договором не змінювався. Тобто строк дії договору закінчився 07 жовтня 2020 року, а відступлення грошової вимоги за кредитним договором відбулось 20 липня 2020 року, і жодних нарахувань відсотків, штрафних санкцій, пені після 20 липня 2020 року не відбулось. Тому таке твердження відповідача, що заборгованість нараховувалась до 28 грудня 2021 року, є хибним і не відповідає дійсності, що підтверджується розрахунком заборгованості за 9 років. Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» від 28 грудня 2021 року містить дату цього розрахунку, а не нарахування процентів, штрафних санкцій, пені на цю дату. Щодо подвійного нарахування відсотків кредитором позивач зазначає, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось як на строкове тіло кредиту, так і на прострочене, відповідно до умов кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У судовому засіданні в режимі відеоконфіренції представник позивача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнала.
Відповідач та його представник ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом доставлення 28 червня 2024 року 17:25 до електронного кабінету представника судової повістки-повідомлення, що підтверджується довідкою, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким по справі не оспорюється, що 07 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач), укладено кредитний договір № R52150468862В, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 166732 грн строком до 07 жовтня 2020 року зі сплатою 16,49 % річних (а.с. 6-14, т. 1).
Цього ж дня між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем, було укладено договір застави № R52150468862ВZ1 від 07 жовтня 2013 року, предметом якого є надання заставодавцем (відповідачем) з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № R52150468862В від 07 жовтня 2013 року у повному обсязі, зокрема щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, будь-яких інших платежів та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором, передає заставодержателю в заставу рухоме майно транспортний засіб, а саме: автомобіль марки PEUGEOT, модель 408, тип СЕДАН-В, 2012 року випуску, колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 02 жовтня 2013 року (Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2920) (а.с. 20-22 т. 1).
20 липня 2020 року між АТ «ВТБ Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором № 73-РБ, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором застави перейшло до позивачів, про що останнього було письмово повідомлено 21 липня 2020 року (а.с. 44-55 т. 1).
Звертаючись до суду із теперішнім позовом як правонаступник у кредитних правовідносинах, позивач послався на те, що в порушення умов договору, відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28 грудня 2021 року, має перед позивачами заборгованість у розмірі 315041,30 грн, з яких: 157743,68 грн основна заборгованість та 157297,62 грн заборгованість за відсотками, розрахунок якої надано позивачами до позову разом зі виписками по особовому рахунку відповідача (а.с. 5, 23-42 т. 1).
Задовольняючи позов банку в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з приводу споживчого кредитування, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також з огляду на вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивачі вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично кредитних коштів у розмірі 315041,30 грн, з яких: 157743,68 грн основна заборгованість та 157297,62 грн заборгованість за відсотками.
Проте, такі висновки суду не в повній мірі ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу,надати послугу,сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу та має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок : 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом та не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтями 514-517ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права,що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що такий зроблений за тілом кредиту станом на 20 липня 2020 року у загальному розмірі 157743,68 грн та за відсотками - 157297,62 грн, і нараховане таке згідно наданих позивачем особових рахунків за період з 07 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2020 року.
Розмір тіла кредиту відповідачем не спростований і його розрахунок відповідає наданим позивачем особовим рахункам на ім`я відповідача, виходячи з ануїтентного платежу 3359 грн та строку кредитування.
Доказів погашення тіла кредиту відповідачем не надано.
Будь-яких доводів щодо безпідставності нарахування тіла кредиту у вказаному розмірі апеляційна скарга також не містить.
Натомість, довід апеляційної скарги про необхідність застосування до виниклих правовідносин сторін вимог п. 15 ст. 14 Закону України щодо звільнення відповідача від сплати відсотків за користування кредитом частково є слушним.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано Витяг з наказу № 46/ ДСК від 24 квітня 2019 року про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській області, яким залучена до таких заходів з 05 травня 2019 року старшину ОСОБА_1 , командира взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_5 (а.с. 123 т. 4).
Інших доказів, що підтверджують законні підставі для не нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами як військовослужбовцю, що бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській області, відповідачем суду не надано.
Не є таким подана відповідачем до суду на стадії подання ним заяви про перегляд заочного рішення копія посвідчення учасника бойових дій, виданого 25 листопада 2016 року, оскільки документів, що підтверджують виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період за період до 05 травня 2019 року ним не надано.
За таких обставин колегія суддів погоджує частково доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахувань відповідачу відсотків за користування кредитом за період з 05 травня 2019 року до 20 липня 2020 року, і до стягнення належить: 157297,62 (нараховані позивачем відсотки) - 11318,76 (фактично сплачені відсотки за користування кредитом згідно особового рахунку) - 20883,14 грн (відсотки за користування кредитом, розраховані за період з 05 травня 2019 року до 20 липня 2020 року: 157743,68 х 16,49%:360 х 289 (кількість днів за період з 05 травня 2019 по 20 липня 2020 року=20881,80) = 125095,72 грн.
Загалом сума заборгованості за кредитом становить 157743,68 грн + 125095,72 грн = 282839,40 грн.
Помилковим і таким, що не ґрунтується на матеріалах справи і умовах кредитного договору, є власний розрахунок відповідачем заборгованості, оскільки, як йшлося вище, така заборгованість не розраховувалася позивачем до 28 грудня 2021 року, як помилково вважає ОСОБА_1 , і не змінювалася після набуття останнім кредитором права вимоги, і тому не заслуговує на увагу посилання відповідача на незаконне стягнення з нього 28 177,70 грн (166732 (сума кредиту)*16,9:100).
Як є помилковим з огляду на вищенаведене є і посилання заявника на те, що кредитором використовувалось подвійне нарахування відсотків, як прострочена заборгованість за відсотками, так само й строкова прострочена заборгованість за відсотками; нарахування відсотків не тільки на тіло, а на суму кредиту із неоплаченими відсотками.
З наданих відповідачем виписок по особовим рахункам відповідача нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов п. 3.3.2, 3.3.3. Кредитного договору, у розмірі 18,50 % річних, а з четвертого робочого дня невиконання позичальником хоча б одного із зобов`язань, передбачених п. 5.3.9. та п. 5.3.10. цього Договору, розмір процентів за цим договором встановлюється на рівні 28,5%, і такі умови погоджені відповідачем. За пунктом 3.3.5. кредитного договору у випадку невиконання зобов`язання, передбаченого п. 5.3.8.цього Договору розмір процентів, визначений п. 3.3.1. цього Договору, автоматично підвищується на 2% річних. П. 3.3.6. Кредитного договору, у випадку невиконання позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 5.3.8., 5.3.9., 5.3.10. цього Договору розмір процентів, визначений п. 3.3.1. 2ього договору автоматично підвищується відповідно до умов п. 3.3.3. та п. 3.3.5. цього Договору. При цьому відбувається підсумовування підвищеного розміру процентів, незалежно від послідовності такого підвищення.
Вказане спростовує твердження відповідача про подвійне нарахування відсотків.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року слід змінити відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України через вказані порушення норм матеріального права та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором з 315041,30 грн до 282839,40 грн, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 4725,62 грн, позовні вимоги задоволені на 89,77 %, за подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено 7088,43 грн, яка задоволена на 10,23%.
Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4242,20 грн (4725,62 х 89,77%) за подання позовної заяви.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то з ТОВ «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 725,14 грн (7088,43 х 10,23%) за подання апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, шляхом взаємозаліку з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3517,10 (4242,20 - 725,14) грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд      
               
                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором з 315041,30 грн до 282839,40 грн.
Рішення в частині судового збору скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (ЄДРПОУ 41904846, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф.5) судовий збір у сумі 3517,10 грн.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 02 серпня 2024 року.

Головуючий                                                                                М.В. Назарова

Судді:                                                                                            В.А. Коновалова 

                                                                                               Ю.П. Лозко