ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 р.	Справа № 520/7493/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за за апеляційними скаргами     ОСОБА_1 , Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 р. (ухвалене      суддею      Заічко О.В., повний текст якого складено      10.05.2024      р.) по справі № 520/7493/24
          за позовом             ОСОБА_1  
          до            Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради,      треті особи:              ОСОБА_2 ,             ОСОБА_3 ,             ОСОБА_4 ,             ОСОБА_5 
          про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, в якому просила: зобов`язати Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради  упорядкувати нумерацію об`єктів нерухомого майна, у зв`язку із дублюванням адрес існуючих об`єктів, шляхом зміни (коригування) поштової адреси квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування квартири від 30.05.2023 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1924 належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер об' єкта нерухомого майна: 2315285763101.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2023 р.  позов задоволено частково, а саме: зобов`язано Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 р. щодо упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у зв`язку з дублюванням адрес існуючих об`єктів по АДРЕСА_2 ; у задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись   із рішенням   суду першої   інстанції, позивачка  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2023 р.  та прийняти рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Цивільного  кодексу України,  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Не погодившись   із рішенням   суду першої   інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2023 р. та закрити провадження у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України   та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином,  позивачка просила розгляд справи проводити  без її участі.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивачки не  підлягають  задоволенню, а  апеляційна скарга   відповідача   підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири від 30.05.2023 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. та зареєстрованого за № 1924.
Згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 351411842 від 23.10.2023  р. за адресою АДРЕСА_2 , також зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за іншим суб`єктами, а саме:  квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2064313763000. Двокімнатна квартира в житловому будинку літ. «Б-1», загальною площею 56,8 кв.м, житловою 27,9 кв.м), що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (1/2 частка) та ОСОБА_3 (1/2 частка); квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 999420863101. Трикімнатна квартира в одноповерховому будинку (А-1), загальною площею 87,2 кв.м, житловою 54,6 кв.м), що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 (59/100 часток) та ОСОБА_5 (41/100 часток). 
Листом Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05.10.2023 р. № 2504/0/50-23 повідомлено позивачці, що, згідно з інформацією КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради обліковуються три окремі інвентаризаційні справи на квартиру АДРЕСА_1 , а саме:  квартира АДРЕСА_4 , двокімнатна квартира, розташована в житловому будинку літ. «Б-1», загальною площею 56,8 кв. м., житловою 27,9 кв. м);  квартира АДРЕСА_3 (реєстровий номер: П-6-14536, двокімнатна квартира, розташована в житловому будинку літ. «Б-1», загальною площею 72,3 кв. м., житловою 38,3 кв. м);   комунальна квартира АДРЕСА_3 (реєстровий номер:  П-6-12901, трикімнатна, розташована в житловому будинку літ. «А-1», загальною площею 87,2 кв. м., житловою 54,6 кв. м.).
За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.10.2023  р. про зміну нумерації належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_2 , листом  Харківської міської ради Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради № М-1-18734/1-23.08-31 від 27.11.2023 р. повідомлено, що при розгляді вказаного питання необхідно упорядкувати адресу одному із будинків по АДРЕСА_2 , так як дублюються адреси будинків за вказаною адресою і упорядкування квартир у одному із будинків не вирішить питання упорядкування адреси даного об`єкту нерухомості. Також заявниці повідомлено, що у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомості, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності, зміна, коригування адреси здійснюється на підставі рішення суду.
За результатом розгляду повторної  заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 р. про зміну нумерації належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_2 , листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради № М-9-684/1- 24.08-31 від 13.02.2024  р.  повідомлено  позивачці, що питання стосовно дублювання нумерації квартири АДРЕСА_1 може бути розглянуто після вирішення питання щодо дублювання нумерації житлових будинків за вказаною адресою. 
Не погоджуючись із вищевказаними діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 р. щодо упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з дублюванням адрес, існуючих об`єктів, по АДРЕСА_2 .
Суд апеляційної інстанції  вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження у справі № 520/7493/24 з наступних підстав. 
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України    встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ч. 1  ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.
Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивачка звернулася до суду за захистом її порушеного права користування квартирою АДРЕСА_1 , а не з вимогою  вирішити публічно-правовий спір.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровано три окремі квартири, власниками яких є: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;  ОСОБА_4 і  ОСОБА_5 , а вимоги  позивачки стосуються питання упорядкування відповідачем нумерації не тільки, належної їй квартири, а й інших квартир, розташованих за цією адресою.
Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, а є приватноправовим, оскільки  рішення в  цій справі впливає на  майнові права третіх осіб.
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України,  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тобто, в разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на звернення до суду із застосуванням відповідного способу захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.
Майнові відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).
Справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, відповідно до вимог частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства.
Доводи ОСОБА_1 , що  справа за її позовом повинна розглядатися  в порядку  адміністративного   судочинства, так як ухвалою Жовтневого  районного суду  м. Харкова  від 01.03.2024 р. у справі  № 639/1162/24   відмовлено  у відкритті провадження  по справі  за позовом ОСОБА_1 до    ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про  зміну адреси нерухомого майна, у зв`язку з її дублюванням, та роз`яснено, що вказана  справа підлягає  розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції вважає  помилковими, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України,  при виборі і застосуванні норми права до  спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування  норм права, викладені  в постановах Верховного Суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, суд апеляційної інстанції  вважає помилковим висновок суду першої інстанції про  часткове  задоволення  позовних вимог, оскільки  спірні правовідносини не  підлягають розгляду в порядку адміністративного  судочинства. 
Згідно із ч. 1  ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України,   судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених  статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки  ця справа  підлягає розгляду в порядку цивільного  судочинства, у зв`язку з  чим  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 р. необхідно скасувати  та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст.   238,   240,  315,   319,   321,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 р. по справі № 520/7493/24  скасувати.
Прийняти постанову, якою закрити провадження по справі № 520/7493/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1  до   Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради  треті особи    ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
    . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  26.08.2024 року