ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року	Львів	Справа № 380/2716/24 пров. № А/857/9112/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року в справі №380/2716/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції – Мартинюк В.Я.,
час ухвалення рішення – 13.03.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач), в якому просила:
визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті донарахованої пенсії її померлого чоловіка – ОСОБА_2 в сумі 295486,68 гривень (двісті дев`яносто п`ять тисяч гривень та шістдесят вісім копійок);
зобов`язати виплатити донараховану пенсію її померлого чоловіка - ОСОБА_2 в сумі 295486,68 гривень (двісті дев`яносто п`ять тисяч гривень та шістдесят вісім копійок).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті донарахованої пенсії її померлого чоловіка – ОСОБА_2 в сумі 295 486 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) гривень 68 копійок.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 донараховану пенсію її померлого чоловіка - ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 була призначена і виплачувалася пенсія за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому, спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено здійснення виплати недоодержаної суми пенсії, в порядку спадкування. Твердить також про те, зо виплата заборгованості на виконання судових рішень, здійснюється за відповідною бюджетною програмою. Вважає апелянт, що спірні правовідносини, які виникли в розглядуваній справі, є тотожними до тих, які вже вирішені в інших судових провадженнях. 
Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловила незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним.  Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,  Відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 , виданого 8 травня 1966 року, між ОСОБА_2 та позивачем проведено реєстрацію одруження.
Також, зазначене підтверджується записами згідно паспортних даних позивача КС №0285745, з якого вбачається, в тому числі, місце проживання позивача зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.08.2023 року, ОСОБА_2 помер.
Як зазначено у позові, за життя ОСОБА_2 двічі звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовними заявами щодо відновлення його права на належну пенсію.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року у справі №380/7817/22 позов задоволено повністю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 01.04.2019 (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці від 08.12.2021 №3791 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року у справі №380/14998/22 позов задоволено повністю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019 року згідно довідки про перерахунок пенсії від 01.03.2020 року наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаних судових рішень ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого нарахована доплата його пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.09.2022 року становить 121   980,34 грн. та з 01.04.2019 року по 31.07.2023 року становить 173 56,34 грн.
Зазначене не заперечується сторонами та підтверджується розрахунками на доплату (виплату, утримання) пенсії, які наявні в маті реалах справи.
Також вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.10.2023 року про здійснення виплати нарахованих коштів на виконання рішень судів від 22.06.2022 у справі №380/7817/22 та від 25.01.2023 №380/14998/22, що не були отримані ОСОБА_2 у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач, листом від 25.10.2023 року №28897-29988/Ц-52/8-1300/23 з посиланням на положення ст.52, ч.ч.1, 4 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України повідомив позивача, що «…Доплату, обчислену ОСОБА_2 на виконання судових рішень, Ви зможете отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати Вам пенсії, яка була нарахована померлому».
Не погодившись із такою відповіддю позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера унормований ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частиною 1 якої передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Право позивача на отримання суми пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, не заперечується сторонами у даній справі.
Проте, у листі-відмові від 25.10.2023 року відповідач посилається лише на те, що спірна доплата може бути отримана позивачем за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати позивачеві пенсії, яка була нарахована померлому.
Суд не приймає до уваги вказані аргументи відповідача, оскільки такі суперечать приписам ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Крім того, позивач звернулась до відповідача із заявою в порядку, передбаченому вищенаведеними статтями, а не в порядку виконання судового рішення у вищезазначених справах.
При цьому, судом встановлено, що позивачем дотримано строк звернення із такою заявою, а саме – не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Водночас судом першої інстанції правильно враховано те, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №200/10269/19-а сформульований висновок, що «…у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
Такий правовий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Аналогічні правові висновки містяться  у постанові Верховного Суду від 06.04.2022 року у справі №200/10136/20-а.
Беручи до уваги вказані правові позиції Верховного Суду суд попередньої інстанції дійшов підставного висновку, що оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року у справі №380/7817/22 та від 25.01.2023 року у справі №380/14998/22 за життя померлого ОСОБА_2 набрали законної сили, а нарахування пенсії були проведені, проте не були виплачені в сумі 295 486,68 гривень, а тому позивач має право на виплату їй недоотриманих її чоловіком сум пенсії у зв`язку з його смертю.
Враховуючи вищенаведене, відмовляючи позивачеві у виплаті нарахованої, але не виплаченої пенсії померлого ОСОБА_2 , відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на виплату їй недоотриманих її чоловіком у зв`язку з його смертю сум пенсії у порядку ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року в справі №380/2716/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 03 липня 2024 року.