Справа № 161/167/24 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/843/24  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 серпня 2024 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.
з участю секретаря судового засідання Трикош Н. І.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
представника недієздатної особи ОСОБА_3 ,
представника заінтересованої особи Антонюк Л. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою.
Покликався на те, що рідна тітка його дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою 23 березня 2017 року стався геморагічний інсульт, являється інвалідом першої А групи від загального захворювання. Відповідно до медичного висновку КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про здатність до самообслуговування та потребу у сторонній допомозі від 05 вересня 2022 року ОСОБА_4 не здатна до самообслуговування, має вади опорно-рухового апарату, порушення мови та правобічну геміплегію, остання потребує постійного стороннього догляду, має обмеження здатності до орієнтації і контролю своєї поведінки, самостійно не може рухатись та висловлювати необхідність щодо фізіологічних потреб, не здатна до вербального мовлення, не завжди підтримує зоровий контакт під час спілкування з нею. 
Крім того заявник вказував, що він має можливість і бажання доглядати за даною неповносправною особою і бути її опікуном.
Враховуючи вищенаведене заявник ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_4 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном останньої.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 . 
У задоволенні решти вимог відмовлено. 
Строк дії рішення про визнання ОСОБА_4 недієздатною визнано у два роки з дня набрання ним законної сили.
Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у встановленні опіки та призначення опікуна ОСОБА_1 над ОСОБА_4 таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам та як наслідок прийняте судом з порушенням норм матеріального права, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила його в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її довірителя.
Апеляційна скарга мотивна тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи, зробив помилковий висновок про можливість зловживань заявником своїми правами шляхом встановлення опікунства саме з метою ухилення від можливої мобілізації до ЗСУ у період введеного воєнного стану в Україні.
Також апелянт зазначала, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не надав належну оцінку висновку органу опіки та піклування Управління охорони здоров`я Луцької міської ради про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_4 недієздатною ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом у цій частині не переглядається.
Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви в частині призначення заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи, суд першої інстанції виходив з того, що правовий висновок органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном не має наперед встановленої сили для суду та оціюється судом у сукупності з іншими доказами по справі і за наявності інших близьких родичів особи, яка потребує опіки, може свідчити про намір ОСОБА_1 ухилитись від виконання свого конституційного обов`язку - оборони незалежності та територіальної цілісності України під час війни.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рідна тітка дружини заявника ОСОБА_1 , є інвалідом першої А групи інвалідності загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 40/24 від 16 лютого 2024 року ОСОБА_4 виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді вираженого психоорганічного синдрому зі значними когнітивними розладами та корковими порушеннями, внаслідок чого за своїм психічним станом позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відповідно до подання Управлінням охорони здоров`я Луцької міської ради органу місцевої виконавчої влади якому делеговано окремі повноваження органу опіки та піклування заявника ОСОБА_1 рекомендовано призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є тіткою його дружини ОСОБА_5 .
Крім того з наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що інші близькі родичі недієздатної ОСОБА_4 , зокрема рідна сестра ОСОБА_6 , з якою остання проживає, її брат ОСОБА_7 та племінниця ОСОБА_5 не мають можливості з різних незалежних від них причин, опікуватися недієздатною особою і не заперечують щоб заявник ОСОБА_1 був призначений опікуном ОСОБА_4 ..
Згідно довідки голови правління ПрАТ «Луцьк Фудз» військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який працює у товаристві на посаді -провідний менеджер із збуту, відповідно до наказу Мінекономіки № 16178 від 05 липня 2024 року, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на сім місяців до 28 лютого 2025 року.
Відповідно до положень статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).
Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року, передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).
Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Таке подання має для суду лише рекомендаційний характер.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України.
Звертаючись до суду із заявою, заявник ОСОБА_1 вказував, що він бажає доглядати за тіткою своєї дружини ОСОБА_4 та відповідає усім вимогам опікуна. Однак, як під час розгляду даної справи у суді першої інстанції так і в апеляційному суді заявником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним і недієздатною ОСОБА_4 склалися та існують особисті приязні взаємини, що забезпечить належний догляд підопічній, яка проживає разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_6 у квартирі останньої окремо від заявника, який проживає з сім`єю в іншому населеному пункті.
Також варто зазначити, що у недієздатної ОСОБА_4 крім військовозобов`язаного заявника ОСОБА_1 , якому надано тимчасову відстрочку від мобілізації в період воєнного стану, наявні інші близькі їй родичі, які потенційно можуть бути опікунами останньої.
За таких обставин, на думку колегії суддів подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради - органу місцевої виконавчої влади, якому делеговано окремі повноваження органу опіки та піклування, про доцільність призначення саме заявника ОСОБА_1 опікуном, як вірно вважав суд першої інстанції, є необґрунтованим та таким, що підлягає оцінці судом нарівні з іншими доказами по справі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і по своїй суті зводяться до незгоди з встановленими обставинами справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, та не впливають на законність оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді