П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/3790/23	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 14.09.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Федусика А.Г., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №420/3790/23 за позовом ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Міністерства оборони України, про зобов`язання винити дії
У С Т А Н О В И В:
24.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса, як орган приватизації, здійснити приватизацію та передачу у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має право на приватизацію квартири незалежно від того, чи зареєстровано за Державою такий об`єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/3790/23 замінено відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса на правонаступника – Одеське квартирно-експлуатаційне управління.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №420/3790/23 позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано Одеське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, як орган приватизації, повторно розглянути в місячний термін заяву ОСОБА_1 (вхід № 3725 від 11.11.2022) про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та прийняти вмотивоване рішення щодо приватизації вказаної квартири з урахуванням висновків суду та у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 , який постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1 та законно набув право на її користування, має право на безоплатну приватизацію даної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Натомість, Одеське квартирно-експлуатаційне управління не здійснює заходів щодо реєстрації права власності на весь будинок за Державою в особі Міноборони.
Не погодившись із вищевказаним рішенням окружного адміністративного суду Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційну скаргу відповідач вказує, що в Одеського квартирно-експлуатаційного управління, як органу приватизації Міністерства оборони України, немає відповідних документів, які надають право здійснювати реєстраційні дії речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як зазначає скаржник, саме така обставина є основною передумовою для здійснення ним заходів з реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_2 за Державою в особі Міністерства оборони України. Крім того, на думку відповідача, дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже в даному випадку немає публічно-правового спору, а має місце приватний інтерес. 
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Міністерством оборони України до апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому учасник справи підтримує позицію відповідача про те, що дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини стосуються виключно приватного інтересу ОСОБА_1 .
Позивачем також подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому останній повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 14.09.2023 у справі №420/3790/23. Натомість, доводи Одеського квартирно-експлуатаційного управління уважає безпідставними. 
За наслідком перегляду справи №420/3790/23 в апеляційному порядку П`ятим апеляційним адміністративним судом 26.12.2023 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління задоволено.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 420/3790/23 скасовано.
Провадження в адміністративній справі №420/3790/23 за позовом ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа – Міністерство оборони України, про зобов`язання винити дії, як орган приватизації, закрито. 
Приймаючи таке судове рішення суд апеляційної інстанції виходив із того, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Не погодившись із постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №420/3790/23 позивачем оскаржено її в касаційному порядку до Верховного Суду.
Постановою Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №420/3790/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 скасовано. 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа – Міністерство оборони України, про зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Приймаючи таке судове рішення суд касаційної інстанції вказав про неправильність висновку апеляційного адміністративного суду стосовно того, що дана справа не повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що позивач є пенсіонером по лінії Міністерства оборони України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
01.10.2001 Квартирно-експлуатаційним відділом Херсонського району військ Протиповітряної оборони видано ОСОБА_1 ордер № 285 на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
У подальшому, 11.11.2022 ОСОБА_2 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса із заявою про надання дозволу на приватизацію вказаної квартири, яку отримав під час проходження військової служби в Збройних Силах України для постійного проживання шляхом безоплатної приватизації.
За наслідком розгляду такого звернення Квартирно-експлуатаційним відділом АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 14.11.2022 № 4068, яким повідомлено адресата про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса та знаходиться на обслуговуванні та експлуатації військової частини НОМЕР_1 . Також, КЕВ м. Одеса повідомлено, що орган приватизації, який створений при Квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеса, здійснює передання у власність громадян квартир, які знаходяться у повному господарському віданні або оперативному управлінні, та про неможливість здійснення приватизації у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на зазначений житловий будинок за Державою в особі Міністерства оборони України.
Отримавши означену відповідь ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою від 28.11.2022 з проханням зареєструвати право власності на будинок АДРЕСА_2 за Державою в особі Міністерства оборони України.
У свою чергу Міністерство оборони України листом від 20.01.2023 № 503/520 повідомило ОСОБА_1 , що здійснення державної реєстрації нерухомого майна за Державою в особі Міністерства оборони України належить до компетенції Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси та здійснюється на підставі необхідного переліку документів після сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Фінансування заходів по державній реєстрації нерухомого майна за державою здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Разом з тим, у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, грошові кошти відповідного призначення перерозподілені на інші напрямки, на 2023 рік кошти на реєстрацію права власності в бюджеті не передбачені.
Уважаючи, що ОСОБА_1 має право на приватизацію квартири, останній звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи продовження розгляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"). 
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Частиною 3 статті 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Приписами ч.1 ст.3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081.
Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного підзаконного нормативно-правового акту військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. 
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Підготовка, оформлення документів та передача у власність громадян квартир (будинків) здійснюються уповноваженими на це органами приватизації, створеними при КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". В процес підготовки документів для приватизації входить підготовка документів на сам будинок, де розташоване житло, що підлягає приватизації, в тому числі і його реєстрація в державному реєстрі речових прав, отримання документів, що підтверджують такий факт.
Згідно із пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Розділом Х Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380, визначено порядок передавання квартир (будинків) у власність громадян, відповідно до якого підготовка, оформлення документів та передання у власність громадян квартир (будинків) здійснюються уповноваженими на це органами приватизації, створеними при КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду. Передання квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" оформлюється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Передання займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Орган приватизації за потреби уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах. Передання квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації видачу свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна проводять на спеціальних бланках, зразки та описи яких затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2003 № 39/5.
Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. 
Статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що не підлягають приватизації: квартири музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) спрямована на створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі.
Оскільки ОСОБА_1 постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1 та законно набув право на користування нею, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що він має право на безоплатну приватизацію даної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Такий об`єкт нерухомості знаходиться на балансі Одеського квартирно-експлуатаційного управління. 
Однак, жодних дій з реєстрації права власності  на будинок АДРЕСА_2 за Державою в особі Міністерства оборони України відповідач не вчиняє. 
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника відносно того, що вирішення питання приватизації, у даному випадку, унеможливлюється відсутністю в Одеського квартирно-експлуатаційного управління, як органу приватизації Міністерства оборони України, відповідних документів, які надають йому право здійснювати реєстраційні дії речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, адже така суб`єктивна позиція суб`єкта владних повноважень не кореспондуються із передбаченим законодавством вичерпним переліком підстав для відмови в приватизації квартири. 
Про наявність, у межах досліджуваних правовідносин, інших підстав, які унеможливлюють вирішення питання про приватизацію квартири, відповідач не зазначає, а колегією суддів не установлено. 
Апеляційний адміністративний суд вказує, що тривала пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень та підпорядкованого йому управління з приводу оформлення дозвільних документів для вчинення реєстраційних дій з реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у жодному разі не нівелює передбаченого законодавством права позивача на приватизацію квартири. 
Доводи скаржника відносно того, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства є необґрунтованими, адже розгляд даного спору відноситься до юрисдикції саме адміністративного суду. 
Правову позицію стосовно даного питання висловлено Верховним Судом під час перегляду даної справи №420/3790/23 в касаційному порядку, за наслідком якого справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Згідно із приписами ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи Одеського квартирно-експлуатаційного управління.
Жодних тверджень стосовно неправильно обраного судом першої інстанції способу захисту прав позивача апеляційна скарга не містить, а тому вказаному суд апеляційної інстанції оцінки не надає. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на результат розгляду справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №420/3790/23 за позовом ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Міністерства оборони України, про зобов`язання винити дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	А.Г. Федусик    Ю.В. Осіпов