УХВАЛА
04 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 465/1701/21
провадження № 61-5096св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І., 
 
учасники справи:
заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович,
 
розглянув у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 , підписані представником ОСОБА_3 , про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та постановлення окремої ухвали у справі № 465/1701/21,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_3 в якій просить постанову Львівського апеляційного суду від 19 березня 2024 року скасувати, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року в частині задоволених вимог скарги залишити без змін, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2023 року в частині відмовлених вимог скарги скасувати, ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги в цій частині задовольнити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
У червні 2024 року ОСОБА_1 подав клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за підписом представника ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказує, що з актуальної судової практики Верховного Суду прослідковується чітка правова позиція, що арешт, накладений на виконання рішення про забезпечення позову, має пріоритет, якщо він накладений першим, що також зазначено Великою Палатою Верховного у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19). Вважає, що аналіз матеріалів справи свідчить про наявність виключної правової проблеми у справі, що переглядається, оскільки судами двох інстанцій були допущені істотні порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду. Вказує, що перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду потрібен з метою унеможливлення повторення порушень норм закону у подальшій судовій діяльності, а також для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду передбачені статтею 403 ЦПК України.
Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності про передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
З урахуванням того, що у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування, передбачених статтею 403 ЦПК України, підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.
У липні 2024 року ОСОБА_1 подав клопотання про постановлення окремої ухвали за підписом представника ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказує, що суди порушили право стягувача на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, оскільки судами двох інстанцій не забезпечено розгляду справи з дотриманням вимог щодо розумності строків судового розгляду. Вказує, що тривалий розгляд справи нівелював можливість домогтися виконання судового рішення, ухваленого на користь стягувача, тому він зазнав невиправданого та незаконного втручання в право на мирне володіння майном (пункт 1 статті першої Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Просить за результатами розгляду касаційної скарги постановити окрему ухвалу щодо суддів першої та апеляційної інстанції відповідно до статті 262 ЦПК України.
Відповідно до ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
У частині десятій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Верховним Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись статтями 260, 262, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_3 , про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_3 , про постановлення окремої ухвали щодо суддів першої та апеляційної інстанцій відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                           В. І. Крат
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко