ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/220/24 Справа № 712/13220/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

21 червня 2024 року                                                                                               м. Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 29.02.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в 
                                                       м. Черкаси, громадянина України, одруже-
                                                       ний, не працює, проживає 
АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 1.12.2023 р. о 17:00 год. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 145, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Highlander р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alcotest, результат тесту № 1006 позитивний та склав 2,91 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Він же, 1.12.2023 р. о 17:00 год. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 145 керував транспортним засобом Toyota Highlander р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій викладено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження, яке обґрунтоване тим, що в судовому засіданні він не був присутнім. Оскаржувану постанову суду отримав 13.03.2024 р. при особистому зверненні до суду з заявою про видачу копії, тому що суд копію постанови йому не направив, 19.03.2024 р. подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати його не винним у вчиненні адмінправопорушення та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у його діях. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на той факт, що для виявлення правопорушення автомобіль повинен бути законно зупинений працівниками поліції, оскільки у випадку протиправності запинки (за відсутності задокументованого порушення ПДР України) можна ставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». В матеріалах справи відсутні докази в повному обсязі докази, що підтверджують вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі про адмінправопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені інспекторами. Матеріали не містять доказів підтвердження порушення правил дорожнього руху і як наслідок законне затримання за таке порушення. Висновок суду про його винність побудований на даних протоколу про адмінправопорушення та відеозаписі. При цьому протокол про адмінправопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини. Вважає, що він був позбавлений можливості надати докази оскільки тривалий час перебував на лікарняному і жодних викликів до суду не отримував та при неналежному сповіщенні його про дату та час розгляду справи суд прийняв рішення по справі, що є порушенням Закону. Крім того, зазначає, що справи про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, потребують ретельного судового розгляду за участі сторони обвинувачення, наділеної рівними правами зі стороною захисту, зокрема правом оскарження рішення по суті. На думку апелянта зазначені факти свідчать про його невинуватість у вчиненні адмінправопорушення. 

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Матеріали справи не містять даних про направлення ОСОБА_1 копії судового рішення. В матеріалах справи (а. пр. 25) міститься заява ОСОБА_1 про видачу копії судового рішення від 29.02.2024 р., яка датована 8.03.2024 р. з відміткою, що він отримав копію постанови 13.03. 2024 р., тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

20.06.2024 р. до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , що через особисті обставини він не може прибути до суду, а тому просив розглянути справу без його участі. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, якою не встановлена обов`язкова участь правопоруш-ника у розгляді справи, апеляційний суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 1.12.2023 р. о 17:20 год. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 145, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Highlander, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alcotest, результат тесту № 1006 позитивний та склав 2,91 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Він же, 1.12.2023 р. о 18:03 год. в м. Черкаси по вул. Хрещатик, 190, керував транспортним засобом Toyota Highlander, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд першої інстанції дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних відео-камер, який доданий працівниками поліції до протоколу про адмінправопорушення ААД № 625954 від 1.12.2023 р., апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозапису також зафіксовані дії, які передували складанню протоколу про адмінправопорушення та складання протоколу про адмінправопорушення. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває в автомобілі, не заперечує, що він є водієм цього автомобіля, керував ним безпосередньо перед тим, як почався відеозапис. Автомобіль запаркований на пішохідному переході на бульв. Шевченка в м. Черкаси. На відеозапису чути як невідома жінка говорить працівникам поліції про те, що з водієм автомобіля Toyota Highlander щось не так. Встановивши особу ОСОБА_1 працівники поліції складають постанову за ч. 1 ст. 160 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 від`їздить з пішохідного переходу, його блокують працівники поліції, пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, ОСОБА_1 погоджується на огляд на місці за допомогою приладу Drager Alcotest, результат тесту позитивний та склав 2,91 ‰. Працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 за допомогою програмного забезпечення у планшеті, правопорушник ознайомлюється з результатами тесту, з протоколом про адмінправопорушення та підписує документи. Крім того, працівники поліції роз`яснювали йому процесуальні права та обов`язки, а також той факт що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом.
На відеозапису, доданому працівниками поліції до протоколу про адмінправопо-рушення ААД № 625820 від 1.12.2023 р., апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не зважаючи на факт відсторонення від керування транспортним засобом, продовжив рух на своєму автомобілі, доїхав до вул. Хрещатик, 190. Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Highlander, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. На відеозапису зафіксовані дії, які передували складанню протоколу про адмінправопорушення, а саме рух автомобіля ОСОБА_1 без увімкненого світла в темну пору доби, зупинку його автомобіля спеціальними сигналами з автомобіля поліцейських та самої процедури складання протоколу про адмінправопорушення. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває в автомобілі, не заперечує, що він є водієм цього автомобіля, керував ним безпосередньо перед тим, як почався відеозапис. 
Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 625954 від 1.12.2023 р., підтверджується і роздруківкою результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 1.12.2023 р., виконаного із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, який є позитивним та склав 2,91 ‰, ОСОБА_1 підписав у паперовому вигляді результат огляду, що вказує на ознайомлення останнього із його змістом (а. пр. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння – різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, поведінка не відповідає обстановці (а. пр. 3); протоколом про адмінправопорушення серії ААД № 625820 від 1.12.2023 р. (а. пр. 13), відеозаписами, які долучені до матеріалів справи (а. пр. 18).
Апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлені порушення п. 2.9 а) та п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та не звільнять його від відповідальності за скоєне.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що для виявлення правопорушення автомобіль повинен бути законно зупинений працівниками поліції, оскільки у випадку протиправності зупинки (за відсутності задокументованого порушення ПДР України) може ставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія», в матеріалах справи відсутні докази в повному обсязі докази, в протоколі про адмінправопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені інспекторами, матеріали не містять доказів підтвердження порушення правил дорожнього, оскільки суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та по другому протоколу як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Судом встановлено, що по першому протоколу про адмінправопорушення працівники поліції дійсно не зупиняли ОСОБА_1 , причиною того, що працівники поліції підійшли до його автомобіля стало те, що останній здійснив зупинку автомобіля на пішохідному переході, що заборонено ПДР України. Причиною зупинки ОСОБА_1 по другому протоколу стало те, що ОСОБА_1 керував автомобілем без включеного світла ближніх фар в темну пору доби, що також заборонено ПДР України. 
Суд першої інстанції обґрунтовано об`єднав в одне провадження два протоколи про адмінправопорушення та призначив стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями права на захист, оскільки апелянт не зміг подати докази своєї невинуватості та в зв`язку з тривалим перебуванням апелянта на лікуванні, є необґрунтованими, оскільки і до суду апеляційної інстанції доказів своєї невинуватості апелянт також не надав, а в апеляційній скарзі міститься лише його незгода з прийнятим рішенням, та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після порушення ОСОБА_1 правил паркування автомобіля та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували останньому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest 6820 або у медичному закладі, він погодився на огляд на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, результат огляду був позитивний та склав 2,91 ‰. Стосовно другого епізоду, то працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували останньому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest 6820 або у медичному закладі, але від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, тому апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст. 254 КУпАП і доводи апеляційної скарги про незаконність прийнятого рішення є непереконливими.
Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.
Апеляційний суд зауважує, що в постанові Соснівського райсуду від 29.02.2024 р. абзац 2 описової частини викладений наступним чином «Він же, 1.12.2023 р. о 17:00 год. в м. Черкаси по бул. Шевченка, 145, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Highlander р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України».
Згідно протоколу про адмінправопорушення ААД № 625820 1.12.2023 р. о 18:03 год. в м. Черкаси по вул. Хрещатик ,190, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Highlander р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а. пр. 13).
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що в тексті постанови суду в абзаці 2 описової частини допущена описка у зазначенні міста та часу вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Така описка не може бути виправлена судом апеляційної інстанції, це є повноваженням суду першої інстанції, проте зазначена описка жодним чином не впливає на законність та правильність рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, – 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Соснівського райсуду м. Черкаси від 29.02.2024 р. 
Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 29.02.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Белах А.В.