ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3896/24                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Аліменка В. О., Ганечко О. М., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 10.05.2024) у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. про арешт коштів боржника від 02.04.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо накладення арешту на грошові кошти Відокремленого структурного підрозділу "Черкаські енергетичні мережі" Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на момент винесення спірної постанови сума, що підлягала стягненню з боржника, згідно всіх наявних матеріалів по зведеному виконавчому провадженню становила 2101515991,42 грн. Про факт добровільної сплати боржник державного виконавця до відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 не повідомляв та не надавав підтвердження сплати частини боргу в добровільному порядку. 
Крім того, посилання позивача на не зазначення в постанові від 02.04.2024 про арешт коштів боржника необхідних реквізитів, вважає таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки спірна постанова відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №515/5 та містить усі необхідні реквізити.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року  та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Крім того, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися. 
Крім того, з технічних причин не виявилось забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
З огляду на викладене, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо стягнення коштів з боржника - ПАТ "Черкасиобленерго", до складу якого, зокрема, входить виконавче провадження № НОМЕР_1 (з виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 17-14-01/1494 (925/909/23) виданий 08.01.2024 про стягнення з ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ПрАТ "НЕК" "Укренерго" 454658418,55 грн боргу; 68790 053,02 грн інфляційних втрат; 24134930,83 грн три проценти річних та 939400,00 грн. судового збору.
Постановою про арешт коштів від 02.04.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наклав арешт на грошові кошти, що належать відокремленому структурному підрозділу "Черкаські енергетичні мережі ПАТ "Черкасиобленерго" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у сумі 2101515991,42 грн.
Позивач вважає вказану постанову про арешт коштів протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VIII).
Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.
Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7).
Згідно з ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1).
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2).
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3).
Згідно з п. 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструція), на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 2).
На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 2).
Отже законодавством передбачений обов`язок оперативного реагування держаного виконавця після виявлення майна боржника, шляхом прийняття рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець може звернути стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках/електронних гаманцях і на рахунках/електронних гаманцях, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_4 у відповідь на запити від 01 квітня 2024 року №198216769, №168242804, №198242776, №198242746, №198242638, №198242714, №198242679, №198241959 від органів Державної фіскальної служби України надійшла інформація про наявні рахунки боржника, зокрема відкриті через свої відокремлені підрозділи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що державним виконавцем в порушення вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" станом на 02 квітня 2024 року не проведено перевірку виконання боржником судових рішень, оскільки ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачає відповідного обов`язку державного виконавця. 
Разом з тим, направлення державним виконавцем запиту одному із стягувачів, а саме ПрАТ "НЕК "Укренерго" 04 квітня 2024 року після прийняття оскаржуваної постанови, з метою з`ясування розміру заборгованості ПАТ "Черкасиобленерго" не свідчить про протиправність останньої та не може слугувати підставою для скасування.
Щодо висновків суду першої інстанції, що станом на 02 квітня 2024 року загальна сума заборгованості ПАТ "Черкасиобленерго", з врахуванням добровільної сплати частини зобов`язань, складала 1 359 487 484,21 грн, що є значно меншою ніж вказана в постанові сума, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу господарського суду Черкаської області №17-14-01/1494 (925/909/23) виданого 08 січня 2024 року з боржника (позивача) на користь ПрАТ "НЕК" "Укренерго" належить стягнути 454 658 418,55 грн боргу; 68 790 053,02 грн інфляційних втрат; 24 134 930,83 грн три проценти річних та 939 400,00 грн судового збору. Загальна сума становить 548 522 802,40 грн.
Відповідачем в рамках зведеного виконавчого провадження НОМЕР_5 винесено оскаржувану постанову від 02 квітня 2024 року НОМЕР_4 про арешт коштів боржника, а саме Відокремленого структурного підрозділу "Черкаські енергетичні мережі" ПАТ "Черкасиобленерго", у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 2 101 515 991,42 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що станом на час винесення оскаржуваної постанови, у зведеному виконавчому провадженні перебувало 17 виконавчих проваджень, а саме НОМЕР_6 на суму 7 316 967,92 грн, НОМЕР_7 на суму 51 2442 764,30 грн, НОМЕР_8 на суму 236 692 057,79 грн, НОМЕР_9 на суму 149 944 210,88 грн, НОМЕР_10 на суму 7   259   809,99 грн, НОМЕР_11 на суму 11 215 294,34 грн, НОМЕР_12 на суму 264 348 382,97 грн, НОМЕР_13 на суму 22 984 919,24 грн, НОМЕР_14 на суму 12 733 514,32 грн, НОМЕР_4 на суму 548 522 802,40 грн, НОМЕР_15 на суму 21 326 633,05 грн, НОМЕР_16 на суму 26   607   156,07 грн, НОМЕР_17 на суму 12 549 511,50 грн, НОМЕР_18 на суму 3 391 850,00 грн, НОМЕР_19 на суму 13 164 703,12 грн, НОМЕР_20 на суму 34 859 760,15 грн, НОМЕР_21 на суму 25 697 128,48 грн. 
При цьому, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Черкасиобленерго" у добровільному порядку врегульовано з ПрАТ "НЕК" "Укренерго" частину заявленої до стягнення у справі №17-14-01/1494 (925/909/23) основної суми заборгованості, що підтверджується наданими до суду платіжними інструкціями та актами зарахування зустрічних однорідних вимог.
Колегія суддів звертає увагу, що ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4)
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8).
Отже Законом України "Про виконавче провадження" покладено обов`язок на боржника невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання ним рішення, водночас матеріали виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження вчинення позивачем відповідних дій, у зв`язку з чим державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову з урахуванням наявної заборгованості. 
Відтак, висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій виконавця та існування підстав для задоволення позову є безпідставними.
Також безпідставними є посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладені в постанові від 01 квітня 2024 року по справі №4/69/07, оскільки такі, на думку колегії суддів не є релевантними до спірних правовідносин з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 01 квітня 2024 року по справі №4/69/07 судом встановлено, що загальна сума заборгованості станом на час прийняття оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника підтверджувалась відповідною довідкою, водночас виконавцем накладено арешт на загальну суму заборгованості, разом з тим в даній адміністративній справі колегією суддів встановлено, що в порушення вимог ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" позивачем не виконано обов`язку невідкладно, не пізніше наступного робочого дня письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання ним рішення, матеріли виконавчого провадження не містять відповідних доказів.
Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною і скасування постанови про арешт коштів боржника від 02 квітня 2024 року.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення , в тому числі є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
          
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову якою позов публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" залишити без задоволення. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                            О. О. Беспалов

Суддя                                                                                               В. О. Аліменко

Суддя                                                                                               О. М. Ганечко

(Повний текст постанови складено 23.07.2024)