ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року	Львів	Справа № 380/4960/24 пров. № А/857/12873/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року  (головуючий суддя Крутько О.В., м. Львів) у справі № 380/4960/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне   управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне   управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, в якому просить визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву (рапорт) від 12.06.2020 про призначення одноразової грошової допомоги та заяву від 23.10.2023 про повторне скерування матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 і додані до неї документи та прийняти за наслідками повторного розгляду одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року  позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги слугував факт незалучення при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії. Наголошує, що нормами Положення № 1317 передбачені спеціальні вимоги до проведення медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції, зокрема, необхідність залучення при проведенні медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції представників закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії. Вважає, що у МВС України були підстави для повернення матеріалів позивача для приведення їх у відповідність до вимог законодавства.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1995 року.
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011395 від 25.02.2020 року позивачу було встановлено 50 % втрати професійної працездатності в результаті отримання захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією №333545 від 25.02.2020 ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
27.02.2020 позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.
Листом №9409/33 від 26.03.2020 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повернув позивачу матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що за результатами опрацювання матеріалів, які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України виявлено недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 “Питання медико-соціальної експертизи”. 
12.06.2020 позивачем було повторно надіслано заяву до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ та подано усі необхідні документи. Однак відповіді позивач не отримав. 
23 жовтня 2023 року позивачем було скеровано заяву до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області з проханням повторно скерувати матеріали для призначення одноразової грошової допомоги. 
Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області №91812/49-25041- 2023 від 28.11.2023 позивачу було знову повернуто всі документи та повідомлено про те, що за результатами розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженої постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 “Питання медико-соціальної експертизи” (надалі- Положення про медико-соціальну експертизу№1317), а саме, до складу комісії не було залучено представників закладів охорони здоров`я МВС України. Окрім цього, в листі було зазначено, що при засвідченні копій окремих документів заявника не дотримано правила засвідчення копій документів.
Позивач вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду у встановленому порядку заяви про виплату одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки можливість повернення документів на доопрацювання Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року  , не передбачена, повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить згаданим нормам Порядку №850.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
07.11.2015 набрав чинності  Закон України №580-VIII "Про Національну поліцію"  (далі - Закон №580-VIII).
До набрання чинності  Закону №580-VIII  порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами  статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію"  (далі - Закон №565-XII) та Порядком №850.
Відповідно до  статті 23 Закону №565-XII  у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого  законом  для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого  законом  для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого  законом  для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання  статті 23 Закону №565-XII  постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850  затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі – Порядок №850).
Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого  законом  для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пункт 8 Порядку № 850 зобов`язує керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для повернення відповідачем заяви та матеріалів про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги.
Відповідач, отримавши від ліквідаційної комісії документи на виплату позивачу одноразової грошової допомоги, листом №91812/49-25041- 2023 від 28.11.2023 повернув без прийняття рішення матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, після надходження передбачених Порядком № 850 документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.
Разом з тим, всупереч пункту 9 Порядку № 850, відповідач не виконав свого обов`язку та не прийняв передбаченого положеннями чинного законодавства рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Наведене свідчить про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема у постановах від 30.06.2021 у справі №822/2942/17, від 06.07.2022 у справі № 760/18634/16-а, від 22.09.2022 у справі №360/1605/21 та від 03 лютого 2023 року у справі №340/2823/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що МВС України, в порушення вимог пункту 9 Порядку №850, за результатами розгляду матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, конкретного рішення не прийняло, чим допустило протиправну бездіяльність.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 380/4960/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар