ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                            Головуючий І інстанції: Сич С.С.
06 серпня 2024 р.	Справа № 440/2616/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бондарець Дениса Івановича на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, - 
В с т а н о в и в:
          У березні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.06.2023 року № 1055 «Про хід виконання планового завдання в об`єднаному міському, районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки з комплектування ЗСУ військовослужбовцями військової служби за контрактом у травні 2023 року» в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити йому премію за травень 2023 року у повному обсязі.
          Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , окрім іншого, зазначив, що оскаржуваний наказ до нього відповідачем доведений не був, про існування наказу він дізнавався 07.02.2024 року, ознайомившись з відповіддю відповідача на звернення свого адвоката від 23.01.2023 року. 
          Одночасно ОСОБА_1 подана заява, якою позивач просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду, зазначаючи про наявність поважних причин для цього, - він є військовослужбовцем, який з 24.02.2022 року виконує обов`язки військової служби у лавах ЗСУ. Позивач зазначає, що дані обставини покладають на нього виконання першочергово обов`язку по несенню військової служби та захисту інтересів своєї країни, а вже в другу чергу власних інтересів. На підтримку заявленого, посилається на викладене у ухвалах Верховного Суду від 02.06.2022 року у справі № 757/30991/18-а, від 14.07.2022 року у справі № 380/10696/21 та інших.
          В ухвалі про прийняття позовної заяви та відкритті провадження в адміністративній  справі від 11.03.2024 року суддя Полтавського окружного адміністративного суду зазначив про те, що суд дійшов висновку, що з`ясування питання щодо строку звернення до суду потребує додаткових доказів, а тому. З метою гарантування позивачу права на судовий захист, питання щодо дотримання строку звернення до суду слід розглянути в ході підготовки справи до розгляду по суті, після отримання судом додаткових доказів та з`ясування позиції відповідача. Справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
           29.03.2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду. У заяві відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач не ставить питання поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду, не зважаючи на те, що з моменту оголошення дисциплінарного стягнення пройшло 9 місяців. На супровідному документі до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.06.2023 року № 1055 – телеграмі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 7/1/1/318 від 02.06.2023 року мається резолюція – «до керівництва та обліку» та особистий підпис позивача з датою ознайомлення із спірним наказом – « 05.06.2023р.».
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, позивачу наданий п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 04.04.2024 року, продовжений а п`ять днів.
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду  від 29.04.2024 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про продовження розгляду справи та вирішення питання про пропущення чи не пропущення строку звернення до суду.
          Позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу залишена без розгляду з підстав, встановлених ст.ст. 169, 171 КАС України.
          Судове рішення вмотивовано встановленим про те, що з оскаржуваним наказом позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 05.06.2024 року. Обставини, наведені у клопотанні позивача про продовження розгляду справи та вирішення питання про пропущення чи не пропущення строків звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Бондарець Д.І. просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.          
          Скаржник зазначає, що під час ухвалення указаного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов передчасного висновку про порушення позивачем строку звернення до суду. Отриманий витяг з оспорюваного наказу на адвокатський запит у 2024 році може бути доказом під час розгляду справи по суті, дакне може бути доказом факту ознайомлення позивача з текстом наказу 06.06.2023 року.
          Суд оцінив подані відповідачем докази, надав їм перевагу, чим порушив право позивача на справедливий суд.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.
За приписами  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин  справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 320 КАС України слід скасувати, з огляду на наступне.
Частиною першою ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Приписи пункту 9 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою ст. 123 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є неподання особою в зазначений строк заяви або визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
За приписами частини першої ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини першої ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно із частиною п`ятою ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За положеннями частини 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.  
Під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Колегія суддів зазначає, що загалом правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Приходячи до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги представника позивача, колегія суддів зазначає, що, приймаючи рішення про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , судом першої інстанції досліджувалося питання часу обізнаності позивача з оскаржуваним наказом відповідача. Разом з тим, суд не оцінив та не перевірив доводи позивача щодо наявності у нього поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які викладені у заяві позивача до суду від 02.03.2024 року (а.с. 19-21).
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бондарець Дениса Івановича задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 07.08.2024 року.