ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 522/4956/17
 
провадження № 61-1486св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Кредитна спілка «Промислово-фінансова спілка»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» (далі - КС «Промислово-фінансова спілка») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління КС «Промислово-фінансова спілка».
Стягнуто з КС «Промислово-фінансова спілка» на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 130 052,10 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня                   2020 року заяву КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Вимоги про вирішення питання про судові витрати відповідача залишено без задоволення.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу                   КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року скасовано.
Провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Роз`яснено ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання нею постанови апеляційного суду, подати заяву про передачу справи до суду господарської юрисдикції.
 
У січні 2022 року КС «Промислово-фінансова спілка» звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення та просила суд стягнути з позивача на свою користь судовий збір у розмірі 3 103,38 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
 
Заява про ухвалення у справі додаткового рішення обґрунтована тим, що під час розгляду справи апеляційним судом не розглянуто питання про розподіл судових витрат, проте відповідачем за подачу апеляційної скарги було сплачений судовий збір та надано докази понесених витрат на правову допомогу. 
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року у задоволенні заяви КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року заяву                       ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено.
Справу за позовом ОСОБА_1 до КС «Промислово-фінансова спілка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати передано до Господарського суду Одеської області за встановленою юрисдикцією.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2023 року касаційну скаргу                                             КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції (касаційне провадження                                № 61-4497св22).
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2024 року заяву КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Повернуто КС «Промислово-фінансова спілка» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 3 108,38 грн.
Зобов`язано Головне Управління Державної казначейської служби України                               в Одеській області повернути КС «Промислово-фінансова спілка», сплачену суму судового збору у розмірі 3 108,38 грн.
У задоволенні вимог заяви КС «Промислово-фінансова спілка» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн відмовлено.
 
Судове рішення мотивовано тим, що заявник не вказав, які дії позивача є необґрунтованими, що могло б бути підставою для стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2024 року до Верховного Суду, КС «Промислово-фінансова спілка», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2024 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення або ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі. 

 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовився стягувати з позивача на його користь витрати за професійну правничу допомогу, оскільки, вважає, що звернення до суду з порушенням правил юрисдикції вже є необґрунтованими діями позивача та підставою для покладення на нього судових витрат при закритті провадження у справі.
Вважає, що апеляційний суд не врахував висновків Верховного Суду у подібних справах.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду не подано.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 
 
12 березня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення                                               КС «Промислово-фінансова спілка» вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 902/136/21 та від 20 липня 2022 року у справі № 308/9100/19, що передбачено пунктом 1 частини другої                   статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга КС «Промислово-фінансова спілка» задоволенню не підлягає.

 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Згідно із частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
 
Судом установлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня                  2021 року провадження у цій справі закрито на підставі, передбаченій пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано статтею 142 ЦПК України, згідно із частиною п`ятою якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 
 
Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі необхідною умовою для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.
 
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були нею вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо.
 
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 16 червня 2021 року у справі № 904/9024/16 та від 20 липня 2022 року у справі № 308/9100/19, на неврахування апеляційним судом висновків у якій посилається заявник у касаційній скарзі.
 
Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що для задоволення вимог відповідача про стягнення з позивача компенсації здійснених судових витрат, він повинен був довести, які саме необґрунтовані (неправильні, недобросовісні) дії позивачем здійснені при звернення до суду, під час розгляду справи та у чому вони виражені. Проте, належних таких дій заява                            КС «Промислово-фінансова спілка» не містила.
 
Посилання КС «Промислово-фінансова спілка» на неврахування апеляційним судом постанови Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 902/136/21 про те, що не вимагається встановлення у позивача протиправної мети при вчиненні таких дій або наявність умислу на вчинення протиправних дій, є безпідставними, оскільки у справі № 902/136/21 суд касаційної інстанції підтвердив раніше викладений ним висновок про те, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач мав довести, а суд встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали.
У справі № 902/136/21 Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви відповідача щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь відповідача 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за інших фактичних обставин. Зокрема зазначив, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, що свідчить про його свідоме волевиявлення, яке відповідач не міг передбачити, і вчинення позивачем цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката. Тобто самим фактом звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду позивач визнав передчасність пред`явлення позову до відповідача, а, отже, необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії.
 
Натомість, у справі, що переглядається, провадження за позовом ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України на стадії перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, і заявник жодними своїми діями не сприяв вирішенню питання про закриття провадження у справі.
 
Отже, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність його судового рішення не впливають.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» залишити без задоволення.
 
Додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 16 січня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник