ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року 
м. Київ

справа № 160/12981/22
адміністративне провадження № К/990/21959/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні адміністративну справу №  160/12981/22
за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної установи «Центр пробації» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022, ухвалене у складі головуючої судді Луніної О.С., та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023, ухвалену у складі: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.           ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» (далі - відповідач, ДУ «Центр пробації») з вимогами:
-          визнати протиправною бездіяльність ДУ «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати на користь старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року у розмірі 70357,14 грн;
-          зобов`язати ДУ «Центр пробації» нарахувати та виплатити на користь старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 у розмірі 70 357,14 грн відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 (у редакції постанови від 24.03.2022).
2.          На обґрунтування позову позивачка зазначила, що постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, передбачено виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн на період дії воєнного стану.
3.          Водночас відповідач виплату указаної грошової винагороди у період з 24.02.2022 по 31.05.2022 не проводив.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.           ОСОБА_1 з 29.05.2012 по 17.06.2022 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, а саме в Павлоградському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
5.          Наказом ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України № 199/к від 07.06.2022 ОСОБА_1 з 17.06.2022 звільнено зі служби з посади старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
6.          19.07.2022 позивачка звернулася до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної кримінально-виконавчої служби України та до Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» із заявою про виплату їй усіх сум, які належать їй при звільненні, а саме: додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно за період з 24 лютого по 31 травня 2022 року.
7.          У відповідь на вказану заяву ДУ «Центр пробації» повідомило позивачку, що під час проходження нею служби вона не залучалася до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисті безпеки населення і інтересів держави, не несла службу в розумінні Закону України «Про Національну поліцію», а виконувала свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації, а тому правові підстави для виплати додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), відсутні.
8.          Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулася до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
9.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023, позов задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо ненарахування та невиплати на користь старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період з 11.03.2022 по 31.05.2022;
-          зобов`язано ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити на користь старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період з 11.03.2022 по 31.05.2022.
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
10.          Задовольняючи частково позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у спірний період, під час якого діяв воєнний стан, відповідач протиправно не виплачував позивачці додаткову винагороду, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.
11.          За висновками судів попередніх інстанцій, право на додаткову грошову винагороду відповідно до указаного пункту мали, зокрема, особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах, що розташовані в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми «єПідтримка».
12.          Як установили суди попередніх інстанцій, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №213-р унесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», включивши до вказаного переліку Дніпропетровську область.
13.          З урахуванням викладеного суди, попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачка має право на вказану додаткову винагороду в  період з 11.03.2022 по 31.05.2022.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
14.          20.06.2023 від відповідача до Суду надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог відмовити.
15.          Ухвалою Верховного Суду від 17.07.2023 відкрито касаційне провадження.
16.          Як на підставу для касаційного оскарження скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
17.          За доводами скаржника, установлена у вказаному пункті додаткова винагорода виплачується не всім службовцям Державної кримінально-виконавчої служби України, а лише тим із них, хто «несе службу» в органах та установах зазначеної Служби у відповідних районах.
18.          Водночас під «несенням служби», в аспекті спірних правовідносин, необхідно розуміти залучення вказаних осіб відповідними наказами до несення варти, чергувань, нарядів; участь в оперативних заходах тощо, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану.
19.          Скаржник зазначає, що позивачка до участі у вказаних чи подібних заходах не залучалася, а тому у спірних правовідносинах відсутні підстави для виплати їй винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
20.          Позивачка не подала відзиву на касаційну скаргу.
21.          За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача - ОСОБА_2, суддів: Білак М.В.,   Жука А.В.
22.          У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 03 серпня 2023 року № 770/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - призначений повторний автоматизований розподіл справи № 160/12981/22.
23.          За наслідками повторного автоматизованого розподілу справу №160/12981/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Кашпур О.В., Уханенка С.А.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
24.          У зв`язку з військовою агресією росії проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на всій території України введений воєнний стан.
25.          Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, оголошено про проведення загальної мобілізації.
26.          На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
27.          Згідно з пунктом 5 Постанови №168 вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
28.          Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 до пункту 1 Постанови №168 внесено зміни шляхом доповнення абзацу першого після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»».
29.          Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 Постанови №168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
30.          Як зазначено у постановах Кабінету Міністрів України від  22.03.2022 №350 і від 07.07.2022 №793, ці постанови набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
31.          Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 754 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка набрала чинності 08.07.2022, внесено зміни до абзацу 1 Постанови № 168, зокрема: слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».
32.          Як зазначено у постанові Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754 вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
33.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».
34.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 213-р від 11.03.2022 внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022 та доповнено його позицією «Дніпропетровська область».
35.          Частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) встановлено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
36.          Згідно з частиною першою статті 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
37.          Частиною п`ятою статті 23 Закону У Закону №2713-IV обумовлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
38.          У частині першій статті 2 Закону України «Про пробацію» від 05.02.2015 №160-VIII (далі - Закон №160-VIII) визначено, що пробація - це система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого; орган пробації - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації; персонал органу пробації - працівники, які відповідно до повноважень, визначених цим Законом та іншими законами України, виконують завдання пробації.
39.          Частиною першою статті 19 Закону №160-VIII передбачено, що права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом.
40.          Наказом Міністерства юстиції України від 08.12.2020 №4242/5 затверджено Положення про Державну установу «Центр пробації» (далі - Положення), відповідно до пункту 1 якого Центр пробації є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.
41.          Пунктом 6 Положення передбачено, що у структурі Центру пробації функціонують відокремлені структурні підрозділи (далі - Філії), до складу яких входять уповноважені органи з питань пробації. Філії не є юридичними особами та здійснюють частину делегованих функцій Центру пробації відповідно до мети (цілей), завдань та функцій.
42.          Згідно з пунктом 7 Положення до складу Центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.
43.          Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 (далі - Порядок №925/5).
44.          Пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
45.          Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку №925/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
VI. Позиція Верховного Суду
46.          Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України в межах доводів відповідача про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій пункту 1 Постанови №168 у правовідносинах щодо виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, що обіймають посади в ДУ «Центр пробації», за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.
47.          Після відкриття касаційного провадження Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 у справі №160/11851/22 було сформовано висновок щодо застосування пункту 1 Постанови №168 в аспекті доводів касаційної скарги, яку надалі підтримано Верховним Судом й в інших справах за подібних обставин, зокрема у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 200/297/23, від 25.01.2024 у справі №520/8343/22, від 21.03.2024 у справі № 160/12980/22, від 28.03.2024 у справі № 480/1364/23, від 25.04.2024 у справі № 160/10532/22.
48.          У постанові від 02.11.2023 у справі №160/11851/22, де позивач - підполковник внутрішньої служби, який обіймав посаду начальника Чечелівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області - оскаржував бездіяльність ДУ «Центр пробації» щодо ненарахування і невиплати йому винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Верховний Суд уже надав оцінку схожим доводам ДУ «Центр пробації», який уважав, що право на отримання додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168, мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (зокрема і ДУ «Центр пробації»), які саме «несуть службу» в органах та установах зазначеної Служби.
49.          Відповідаючи на такі аргументи, Верховний Суд у пунктах 41-43 постанови від 02.11.2023 у справі №160/11851/22 зазначив, що у цьому випадку поняття «несення служби», яке зазначено у пункті 1 Постанови № 168, тотожні поняттю «проходження служби». Оскільки законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання, проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть. При цьому, Суд зауважив, що положення пункту 1 Постанови № 168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо. Отже, Постанова № 168 (у редакції Постанови КМУ від 22.03.2022 №350) не ставить у залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.
50.          У справі № 160/12980/22 Верховний Суд відхилив аргументи ДУ «Центр пробації» щодо відмінності терміну «несення служби» від «проходження служби», які були обґрунтовані посиланням на пункт 5 глави 13 розділу ІІІ Порядку №925/5, оскільки розділ ІІІ під назвою «Компенсаційні виплати» містить лише 2 глави, в яких відсутнє поняття «несення служби».
51.          Верховний Суд зазначив, що таке визначення наведене лише в підпункті 5 пункту 13 «Порядок преміювання осіб рядового і начальницького складу» розділу ІІ «Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу» Порядку №925/5 і стосується саме преміювання. Аналіз змісту указаної норми свідчить про вузьке використання цього поняття лише в аспекті виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу в нічний час, що жодним чином не стосується предмету спору у справі, що розглядається.
52.          У справі №200/297/23 Верховний Суд констатував безпідставність доводів ДУ «Центр пробації» про те, що за відсутності відповідних наказів командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, відсутні і підстави для нарахування та виплати такої винагороди, позаяк, вказане свідчить лише про допущення протиправної бездіяльності, а не про відсутність права у позивача на таку винагороду.
53.          Таким чином, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що Постанова №168, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачала виплату з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
54.          Як установили суди попередніх інстанцій, позивачка проходила службу як особа рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в Павлоградському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, що розташована на території Дніпропетровської області.
55.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 213-р унесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», доповнивши його після позиції «Волинська область» позицією «Дніпропетровська область».
56.          Ураховуючи, що Дніпропетровська область (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) віднесена до адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» і позивачка у спірний період проходила службу на посаді старшого інспектора Павлоградського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області у спеціальному званні «майор внутрішньої служби», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачка має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168.
57.          Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій.
58.          Положеннями частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
59.          Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
60.          Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
61.          Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
VII. Судові витрати
62.          Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
63.          Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
64.          Касаційну скаргу Державної установи «Центр пробації» залишити без задоволення.
65.          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 залишити без змін. 
66.          Судові витрати не розподіляються.
67.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                О.  Р.  Радишевська

Судді:                                                                                                    О.В.  Кашпур

                                                                                                    С.А.  Уханенко