Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/385/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І. 
Категорія - 122-4  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кричуна Ю.А. про поновлення строку на подання апеляційної скарги постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, місце роботи не встановлено, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчинених правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги.
Не погоджуючись із вказаною вище постановою, адвокат Кричун Ю.А., який представляє інтереси ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.
Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження зазначивши, що постанову суду ОСОБА_1 отримав 01.07.2024.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Оскаржувана постанова Ленінського районного суду м. Кірвограда постановлена 19 червня 2024 року, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови є 01 липня 2024 року (перший робочий день після сплину 10-денного строку).
З апеляційною скаргою адвокат Кричун Ю.А. звернувся 11 липня року, отже з пропуском встановленого статтею 294 КУпАП строку, вказавши що повний текст постанови був отриманий ОСОБА_1 лише 01.07.2024, тому вважає строк звернення з апеляційною скаргою пропущено з поважних причин.
Оцінюючи наведені причини пропуску строку, апеляційний суд зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції в судовому засіданні брали участь ОСОБА_1 та його захисник адвокат Охременко А.В., що вбачається із наявної в матеріалах справи постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024 (а.с. 143 - 147).
Того ж дня судом прийнято оскаржувану постанову.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення матеріали справи не містять.
Наведена у клопотанні причина пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, який згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня її отримання, як помилково вважає адвокат не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.
Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Підсумовуючи наведе вище, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024 не встановлено, а тому у задоволенні клопотання адвоката Кричуна Ю.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Кричуну Ю.А. у поновленні строку на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.. 124, 122-4 КУпАП. 

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ( підпис )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду В.В. Кабанова