ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/32080/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Юрко І.В., Білак С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги адвоката Базюкевича Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року в адміністративній справі №160/32080/23 (головуючий суддя першої інстанції Сліпець Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В :
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №160/32080/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо часткового не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 05.05.1983 року по 01.01.1985 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити новий розрахунок пенсії ОСОБА_1 з додатковим зарахуванням до страхового стажу періоду роботи 05.05.1983 року по 01.01.1985 року риболовецькому колгоспі «Червоний рибак».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 429 грн. 44коп.
19.02.2022 року представник позивача подав через «Електронний суд» клопотання (заяву) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просив ухвалити додаткове судове рішення у справі №160/32080/23, яким стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 всі здійснені позивачем та документально підтвердженні судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32080/23 заяву задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі гривень) 00 копійок.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача та відповідач подали апеляційні скарги, в апеляційній скарзі представник позивача просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, в апеляційній скарзі відповідач просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги представника позивача зазначено, що додаткове рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції при частковому задоволенні заяви про стягнення судових витрат, зменшив заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з 8000 грн. до 3000 грн. При цьому, суд не навів жодної переконливої підстави для такого зменшення. Стягнута судом сума 3000 грн. не відображає реального рівня витрат позивача в цій конкретній справі, а також не є адекватною ціною правових послуг з представництва в судовій справі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначено, що додаткове рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що представником позивача надані до суду першої інстанції документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній адміністративній справі, витрати на правову допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим вимоги про розподіл судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.
Позивач та відповідач відзиви на апеляційні скарги не подали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційних скарг, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано наступні документи:
- копія ордеру про надання правової допомоги;
- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- копія договору про надання професійної правової/правничої допомоги від 20.10.2023 року №96/АП-2023;
- копія додаткової угоди від 20.10.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги від 20.10.2023 року №96/АП-2023, 
- копія акту передання-прийняття послуг від 16.02.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги від 20.10.2023 року №96/АП-2023, відповідно до якого сторони погодили надання адвокатом Базюкевич Євгеном Вікторовичем наступної правничої допомоги клієнту, а саме:
Пункт 2.3. Адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом. правилами адвокатської етики та вказаним договором, зокрема:
Підпункт 2.3.2. звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств будь-якої форми власності, в тому числі комунальних, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб;
Підпункт 2.3.3. представляти і захищати права, свободи та інтереси довірителя в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях не залежно від форми власності, громадських формуваннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;
Підпункт 2.3.4. ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;
Підпункт 2.3.5. складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи з правом підпису та подавати їх за своїм підписом в інтересах довірителя у встановленому законом порядку;
Підпункт 2.3.6. доповідати заяви та скарги на прийомі у посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на такі заяви і скарги;
Підпункт 2.3.7. бути присутнім під час розгляду своїх заяв, клопотань, скарг на засіданнях будь-яких органів та давати пояснення щодо суті заяв, клопотань, скарг;
Підпункт 2.3.8. збирати відомості і документи, що можуть бути використані як докази, у встановленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними, опитувати осіб за їх згодою;
Пункт 3.2. довіритель зобов`язаний здійснити оплату послуг адвоката згідно з вказаним договором, своєчасно сплачувати судовий збір та інші обов`язкові платежі, що необхідні та пов`язані з наданням послуг, у тому числі – технічні, поштові, транспортні, витрати на відрядження та будь-які інші витрати, що виникають та необхідні при наданні адвокатом правничої допомоги довірителю.
Пункт 4.1. сплата гонорару адвокату здійснюється довірителем у розмірі, визначеному додатковою угодою сторін. В додатковій угоді сторони можуть передбачити фіксований або погодинний розмір гонорару за надання послуг. Довіритель зобов`язаний сплатити гонорар адвокату протягом 10 днів з моменту надання адвокатом сканованого звіту про надані послуги довірителю одним з будь-яких способів: поштовим відправленням, на електронну пошту, особисто чи в будь-який месенджер. Несплата гонорару чи наявність заборгованості звільняє адвоката від обов`язку надавати послуги, а також є підставою для одностороннього розірвання вказаного договору з боку адвоката.
Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 20.10.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги від 20.10.2023 року №96/АП-2023, сторони погодили, що вартість послуг, які надаються за договором в частині судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції, є погодинною і становить 1500 грн. за кожну годину роботи адвоката.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У справі "East/WestAllianceLimited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10  =% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №  34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом та дискреційними повноваженнями суду.
Колегія суддів звертає увагу, що вказана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, тому дана справа про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії є справою незначної складності.
Вказана обставина вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу у такій справі не можуть бути значними.
Отже, наданими доказами не підтверджено в повному обсязі обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, отже вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.
З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що не зважаючи на предмет спору, рівень складності адміністративної справи, яка не є складною та розглянута судом першої в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, підлягають задоволенню у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
          
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги адвоката Базюкевича Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32080/23 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32080/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак