ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 210/1532/23
 
провадження № 61-13380 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза Олександра Володимировича на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року у складі судді Сільченко В. Є.                     та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Агєєва О. В., Кішкіної І. В., Корчистої О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору застави припиненим, зняття заборони відчуження на майно, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява обґрунтована тим, що 23 грудня 2003 року між нею та акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), був укладений кредитний договір № 0156/03/05-Z, за умовами якого банк надав кредит                                у сумі 2 000 дол. США на поточні потреби на строк до 20 грудня 2004 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                                      від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z, між нею та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», був укладений договір застави від 24 грудня 2003 року № 0156-З, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Панченко А. А., предметом якого є однокімнатна квартира, розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири.
Вказувала, що належним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором, проте запис про обтяження нерухомого майна щодо вказаної квартири із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не було виключено. 
Відповідно до постанови правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 335 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію». Процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку, здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
04 липня 2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «Банк Форум». Інформація про юридичних осіб - правонаступників банку у реєстрі відсутня.
У відповідь на адвокатський запит Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що документи ПАТ «Банк Форум» були передані на архівне зберігання до Національного банку України. Також відповідач повідомив, що за даними облікових систем Фонду інформація щодо контрагента ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 та кредитного договору від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z, укладеного з ПАТ «Банк Форум», відсутня. 
У відповідь на адвокатський запит Національний банк України повідомив, що кредитний договір від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z та кредитна справа ОСОБА_1 в описах архівних справ ПАТ «Банк Форум» не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» не передавалися. В договорах про відступлення прав вимоги новому кредитору інформація стосовно кредитного договору № від 23 грудня 2003  року 0156/03/05-Z відсутня. У архівних справах ПАТ «Банк Форум», а саме: звіті про незалежну оцінку вартості активів ПАТ «Банк Форум» у вигляді майнових прав (права вимоги) за кредитними договорами до акту формування ліквідаційної маси ПАТ «Банк Форум» станом на 01 вересня 2014 року, акті про формування ліквідаційної маси ПАТ «Банк Форум» станом на 26 липня 2018 року, інформація про кредитну справу та заборгованість ОСОБА_1 відсутня.
Вважала, що вказане свідчить про відсутність будь-яких заперечень у кредитодавця та третіх осіб щодо факту повного виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненим договір застави від 24 грудня 2003 року № 0156-3, укладений між нею та АКБ «Форум» щодо нерухомого майна: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Панченко А. А.; зняти заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 25 квітня 2007 року приватним нотаріусом Забуранною А. А., реєстраційний номер обтяження 4864476; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний приватним нотаріусом Забуранною А. А. 25 квітня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 4864476.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Суди виходили із того, що відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, отже з цього часу ліквідація банку вважається завершеною, банк - ліквідованим, а повноваження Фонду, як ліквідатора ПАТ «Банк Форум», - припиненими.
Суди зазначили, що оскільки Фонд не є правонаступником ПАТ «Банк Форум» та здійснював лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», він не є належним відповідачем у цій справі, а тому у задоволенні позову належить відмовити через неналежний суб`єктний складсторін у цій справі.

 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мотуз О. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області                               від 08 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року й ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
 
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16, постанові Верховного Суду                        від 13 лютого 2023 року у справі № 463/7496/21 тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); недослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової  палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2023 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 210/1532/23 із Дзержинського районного суду                      м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
 
У листопаді 2023 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. мотивована тим, щосуди зробили неправильний висновок про відмову в задоволенні позову та не звернули увагу на те, що згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, внаслідок чого припиняється дія всіх забезпечувальних договорів; записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 лютого 2023 року у справі № 463/7496/21, у якій Верховний Суд у подібних правовідносинах погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що заявлені позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою, вилучення з реєстру запису про іпотеку та запису про заборону відчуження нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення порушених прав позивача.
Зазначаючи про те, що повноваження Фонду з ліквідацією банку припинені, суди не вказали особу, яка має відповідати за вимогами про визнання договору застави припиненим, зняття заборони відчуження на майно, ураховуючи, що ПАТ «Банк Форум» припинено без правонаступників цієї юридичної особи.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
23 грудня 2003 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0156/03/05-Z, за умовами якого банк надав останній кредит на поточні потреби у сумі 2 000 дол. США строком до 20 грудня 2004 року.
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                                     від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z, між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 був укладений договір застави від 24 грудня 2003 року № 0156-З, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Панченко А. А., предметом якого є однокімнатна квартира, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачці на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири.
 
Відомості про обтяження вказаної квартири були включені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
 
На підставі постанови правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 043/14 про введення з 14 березня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум».
 
На підставі постанови правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 червня 2014 року № 49 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким у ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйову Н. А. строком на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно. 
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19 січня 2015 року № 9 від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відсторонено Соловйову Н. А. , а рішенням від 19 січня 2015 року № 10 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з 19 січня 2015 року призначено Ларченко І. М .
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 травня 2015 року № 106 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Ларченко І. М. на 1 рік до 16 червня 2016 року включно.
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26 травня 2016 року № 840 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» Ларченко І. М. на 2 роки до 15 червня 2018 року.
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 жовтня 2017 року № 4679 повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум», визначені статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано Шевченку О. В. з 10 жовтня 2017 року.
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07 червня 2018 року № 1588 продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум», визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, Шевченка О. В. строком на один рік з 16 червня 2018 року до 14 червня 2019 року включно.
 
14 червня 2019 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
 
04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи.
 
Інформація про правонаступників ПАТ «Банк Форум» у Реєстрі відсутня. 
2.              Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. підлягають частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають. 
 
Щодо припинення іпотеки
 
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
 
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). 
 
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). 
Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). 
 
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
 
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
 
Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів.
 
Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц.
 
Статтею 609 ЦК України передбачені випадки припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.
 
Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України).
 
У справі, що переглядається ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання застави (іпотеки) припиненою, зняття заборони відчуження майна та виключення запису про заборону відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося його виконанням, проведеним належним чином, а тому є припиненою й іпотека. Вважала Фонд гарантування вкладів фізичних осіб належним відповідачем за такими вимогами, оскільки з припиненням без правонаступників юридичної особи ПАТ «Банк Форум» відсутні інші особи, які мають відповідати за позовом.

 
 
Щодо суб`єктного складу сторін у цій справі
 
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
 
Згідно із частиною першою статті 3, пунктами 8, 9, 12-1 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом.
 
У межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами (частина перша та друга статті 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
За змістом частин першої, другої п`ятої статті 17 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банки є учасниками Фонду. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Фонд виключає банк з числа учасників Фонду в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
 
У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд набуває прав кредитора (частина друга статті 29 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом: 1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання банками; 2) здійснення контролю за виконанням зобов`язань банків у зв`язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб; 3) виведення неплатоспроможних банків з ринку; 4) в інших формах, передбачених цим Законом (частина перша статті 30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Банк зобов`язаний подавати до Фонду балансові звіти, звіт аудитора, інші визначені Фондом форми звітності, документи та інформацію, необхідні для виконання Фондом функцій, передбачених цим Законом, у строки, формі та відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Фонд має право вимагати від банку подання інформації з окремих питань діяльності. Банк зобов`язаний подати таку інформацію до Фонду у строки та формі, визначених відповідною вимогою Фонду. Банки надають інформацію, що містить банківську таємницю, у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» (частини перша-друга статті 31 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Фонд має право здійснювати перевірку банку щодо контролю за виконанням ним зобов`язань у зв`язку з участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд має право проводити моніторинг діяльності банку в порядку, встановленому Фондом. Фонд проводить аналіз дотримання учасником Фонду вимог Фонду щодо формування та ведення бази даних про вкладників банку, а також моніторинг активних операцій банків, віднесених до категорії проблемних, протягом усього періоду перебування банку в категорії проблемних у порядку, визначеному Фондом (частини перша, восьма, одинадцята статті 32 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.
 
Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень зобов`язаний подавати до Кредитного реєстру Національного банку України інформацію в порядку та обсягах, визначених статтею 67-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», про кредитні операції банків, щодо яких Національним банком України прийнято рішення про віднесення їх до категорії неплатоспроможних або про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, та на постійній основі оновлювати її, а також оновлювати на постійній основі інформацію щодо погашення боргу позичальника, яка міститься у бюро кредитних історій, до якого раніше передавалася інформація банком (за наявності підтвердження такої передачі) (частини друга, п`ята статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку (частини перша, друга статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
 
За змістом частин першої, другої статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, зокрема, у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження. Нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством.
 
Аналіз вказаних норм та положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про те, що з моменту введення тимчасової адміністрації Фонд бере на себе всі функції як із управління, так і з контролю за діяльністю банку, у тому числі й за виконання банком своїх зобов`язань перед вкладниками та кредиторами.
 
У справі, яка переглядається встановлено, що на підставі рішення правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 043/14 про введення                                      з 14 березня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум».
 
На підставі вказаного рішення в ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум». 
 
04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи.
 
Інформація про юридичних осіб - правонаступників банку у Реєстрі відсутня.
ОСОБА_1 у позовній заяві вказувала, що виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач не виконав вимоги закону щодо вчинення відповідних дій з припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, що було його обов`язком, протезаписи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки перешкоджають у реалізації нею права розпорядження відповідним майном.
 
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
 
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
 
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
 
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
 
З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, яка переглядається, Верховний Суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду спрямовані на ефективне відновлення її порушених прав.
 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у справі № 463/7496/21 (провадження № 61-8034св22) у подібних правовідносинах, на яку посилався заявник в касаційній скарзі.
 
За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив помилковий висновок про відмову у задоволення позову через неналежний суб`єктний склад.
 
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
 
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
 
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
 
Разом з тим відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
 
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, який помилково відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 з процесуальних мотивів, а саме через неналежний суб`єктний склад, суд апеляційної інстанції фактично не вирішив справу по суті пред`явлених вимог, не перевірив чи звертався банк до позичальника з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, чи є                             ОСОБА_1 зобов`язаною особою за договірними відносинами; не перевірив та не надав оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо виконання нею зобов`язання за кредитним договором, а також доводам щодо невиконання відповідачем вимог закону щодо вчинення відповідних дій з припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, що було його обов`язком.
 
В силу положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи касаційним судом Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у цій справі, оскільки для його ухвалення необхідно встановити обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій.
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Враховуючи, що внаслідок неналежного дослідження та оцінки зібраних доказів апеляційним судом не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд. Верховний Суд врахував, що суд апеляційної інстанції не усунув усіх порушень, допущених судом першої інстанції під час розгляду справи, а тому з метою процесуальної економії та з урахуванням визначених процесуальним законом повноважень апеляційного суду дійшов висновку, що справа підлягає направленню на новий апеляційний розгляд.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального та процесуального права, дослідити і належним чином оцінити надані сторонами докази, дати правову оцінку доводам та запереченням сторін.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки за результатами касаційного перегляду постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, Верховний Суд не здійснює розподіл судових витрат.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза Олександра Володимировича - задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                     О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
                                                                                              Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович